Var och en bär sin egen saga Varje röst bär en melodi
Våra världar kan mötas när vi Sjunger i harmoni
Nästan hav och nästan land
Och jag vet vem jag är Här där jag dansar fram
Nästan hav och nästan land
Och jag vet vem jag är Jag är aldrig ensam
NÅGONSTANS
Någonstans
Den sista narvalen dit är en snurrande sjöstjärna!
Jag är alltid den sista narvalen dit.
Och din svans gör alltid så.
Titta här.
Den här är annorlunda. Det gör den speciell.
Jag tänker bara ligga här.
-Vart ska ni? -Någonstans!
-Någonstans? -Någonstans magnifikt.
Vi ska ut och utforska igen, mamma.
Utforska inte "någonstans" för långt bort.
Det ska vi inte!
Kom hem till middagen.
Det blir havstulpaner i saltvattensbuljong med en gnutta havsdruva.
Havstulpaner i saltvattensbuljong med en gnutta havsdruva…
…är min favorit.
Det låter bra, pappa.
-Vill du ha skjuts? -Okej.
Hej, Farbror Pärla. Hej, Tant Polypdopoulos.
Hej, Kelp. Hej, Pecka.
Vad snabba ni barn är nuförtiden.
Snabbare!
Jag kan åka ännu snabbare, titta.
Inte för snabbt!
Jösses.
Kelp?
Du, Kelp?
Åh, nej!
Jag önskar att jag var bättre på att simma.
Kelp?
Kelp!
Nej, Kelp.
Var är jag?
Wow, vad är det här för ställe?
Vad är det?
Den ser ut som jag.
Det är inte sant.
Vänta, vart tog du vägen?
Jag kommer!
Kommer du upp ur vattnet?
Okej.
Då ska jag också försöka.
Det gick inte bra.
Så det här är land.
Kom igen.
Jag gör det.
Jag måste simma lugnt och fint.
Vänta.
Jag simmar inte.
Jag vet inte vad jag gör.
Men det är superkul.
Nu kan jag röra mig så här uppe ur vattnet,
kan jag hitta den där saken som ser ut som jag.
Hejdå, sköldpaddan. Tack för hjälpen!
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Det är så inte blött.
Mitt hår kittlar mig på huvudet.
Vad var det?
-Nej, du måste vara tyst. -Varför?
-Juniper, titta vad du har gjort. -Vad har jag gjort?
Du avslöjade vårt gömställe.
Vilket gömställe?
Vi lekte "smyga på enhörningen", minns du?
Nej, det minns jag inte.
Glöm det.
Det är du. Jag har letat efter dig.
Vad lustigt, för att jag har följt efter dig.
-Jaså? Varför? -Varför?
Skämtar du?
Du kom upp ur havet.
Jag har aldrig sett en enhörning komma upp ur havet.
Det gör dig speciell.
Varför letar du efter Pixie?
Vad är en pixie?
Det är jag. Jag är Pixie Glittergump.
Det här är min lillasyster, Juniper Pom-Pom Glittergump.
Jag är Kelp Betarsson.
Jag har aldrig träffat nån som ser ut som jag förut.
Är ni också narvalar?
Vi är enhörningar. Du ser ut att också vara det.
Jag är en narval.
Du menar enhörning.
Nej, narval.
Narval…
Jag vet inte vad en narval är, men jag gillar dig.
Kom igen, jag ska visa dig.
Kommer du?
Vi kommer att bli bästa vänner. jag bara vet det.
Du går konstigt.
Varför går du konstigt?
Så det är vad det kallas, att gå.
Jösses, vilken tur att jag hittade dig.
Jag är expert på att vara enhörning.
Jag kan lära dig allt om att vara en.
Men jag är väl en narval?
Lägg av!
Det finns fler av er!
Självklart, det var det jag ville visa.
Vad stirrar ni på?
Kom den bubblan ut ur min bete?
Kelp, du gjorde precis enhörningsgnistan.
Det är ingen bete.
Det är ett horn.
Det är där din gnista kommer från.
Gnista?
Det är magi som alla enhörningar har.
Jag sa ju att du var en enhörning.
-Vad är det som luktar så gott? -Fluffsmörgåsar.
Fluffsmörgåsar.
Vad är en fluffsmörgås?
Det är det vi ska äta till middag.
Rostade fluffsmörgåsar och gnistriga bubbelbönburgare.
Kom igen, du får äta med oss.
Jag lovade att komma hem till middagen!
Jag måste gå!
Men du kommer väl tillbaka?
Definitivt.
Ja! Vi följer dig till stranden. Eller hur, Juniper?
Men fluffsmörgåsarna är där borta.
Okej.
Vad är det?
Jag känner mig lite nervös.
Varför?
Jag måste berätta att jag är en enhörning.
Men det är väl bra?
Ja, men de har bara känt mig som en narval.
Okej, då kör vi.
Nu har du en bubbla på huvudet.
Så det är så du andas under vattnet.
Du har en speciell enhörningsgnista
Jag antar det.
Hejdå, Pixie. Hejdå, Juniper.
Hejdå, Kelp. Kom tillbaka snart.
Hejdå, havsenhörningen.
Kelp!
Kelp, jag har saknat dig. Förlåt att jag simmade för snabbt.
Vi letade överallt efter dig.
-Vi? -Kelp!
Kelp.
Vi är så glada att du är tillbaka välbehållen.
Din mamma sa att du inte skulle utforska för långt bort.
Jag vet, förlåt.
Jag sveptes med i strömt vatten.
-Och det tog mig någonstans. -Vart?
Någonstans…
…magnifikt.
Var det verkligen magnifikt?
Det var det verkligen.
Mamma, pappa, Pecka…
…jag har nåt att berätta.
Vad är det, min son?
Det är okej, du kan berätta allt för oss.
Jag fick veta att jag är en enhörning, inte är en narval.
Vi har alltid vetat att du är annorlunda.
Det är därför du är så speciell.
Det är bara en av många saker vi älskar med dig.
Så ni visste att jag var en enhörning?
Vi hade hört talas om enhörningar, men vi var inte säkra.
Det spelade ingen roll.
-Vad händer nu? -Vad menar du?
Vad är jag?
Är jag en landnarval eller en havsenhörning?
Måste du välja?
Ända sen vi hittade dig i musselskalet,
har du varit en del av vår familj.
Allvarligt?
Det gör dig till vår Kelp. Det är det viktiga för oss.
Ni har rätt, mamma och pappa. Jag måste inte välja.
Jag är jag. Jag är Kelp.
-Bravo! -Snyggt, min son.
Jag visste inte att du kunde göra så.
Inte jag heller.
Men jag gillar det.
Kom hit, din lilla dansare.
Vänta.
Är jag en enhörning?
Undertexter: Josephine Roos Henriksson