Každý má svůj vlastní příběh Každý hlas má svou melodii
Můžeme spojit naše světy
Když budeme zpívat v harmonii
Ó, ne úplně oceán Ne úplně zem
Ó, pluji s proudem A vím, kdo jsem
Ó, ne úplně oceán Ne úplně zem
Ó, pluji s proudem A vím, kdo jsem
„Kelpova píseň.“
Tuhle písničku miluju.
Kelpe, co to děláš?
Ahoj. Tančím.
Tancuju, když slyším dobrou hudbu.
Jakou hudbu?
Žádná nehraje.
Vy ji neslyšíte?
Vážně? Asi se mi to jen zdá.
Škoda, že ji neslyšíte. Je to skvělá píseň.
Nenechávej si ji pro sebe a zazpívej nám ji.
Nemá slova. Ale zkusím ji zabroukat.
Ne, tak to není.
Takhle rozhodně ne. Ne.
Je tam tolik zvuků, že nedokážu všechny zabroukat. Chci se ale podělit.
Víš co? Dnes ráno bylo chladno.
Tak jsem si vyrobila návleky.
Ty jsou skvělé.
To je ono. Tu píseň vymyslíme.
- Musíme jen najít zvuky. - To je perfektní nápad, Pixí.
- Dobrý nápad, Pixí. - Jo, skvělý nápad!
Poděkujte Olíiným návlekům.
Snad se moje píseň bude taky tak třpytit.
Kde začít?
Ta píseň má tenhle rytmus.
- Co to bylo? - To je tvoje troubení.
- Moje troubení? - Jo.
Zvuk z tvého růžku. Je to velmi praktické.
Když chceš někoho přivolat z druhé strany louky,
stačí zatroubit.
Pak troubí zpátky. Takže víš, že tě slyší.
Chceš říct, že každý roh má jiný zvuk?
Ne. Nechci, aby všechni slyšeli moje troubení.
To jsou ty zvuky z mé hlavy. Dnes je ten nejlepší den.
Mám to.
Ty stůj tady, ty tady
a ty tamhle a ty tam. Kam jdeš, Olí?
Nechceš se cvičit v troubení?
Jen si dávám pauzu.
Ty návleky mě už trochu unavují.
- Musím si odpočinout. - Připoj se, až si oddychneš.
Ty běž tam a ty tamhle. Dobře.
Dobře, zkusíme to.
Jde to hůř, než jsem myslel. Počkejte chvilku.
Jasně. Až na vás ukážu, zatroubíte. Můžeme?
Funguje to? Nefunguje? Funguje?
Funguje to, Bobulko. Už to skoro máme.
Pokračujte v tréninku. Podívám se po zbylých zvucích.
To zní dobře. My to s Krabíkem zatím převezmeme.
Díky, Pixí. Tady.
Dobře. Jako s Kelpem.
Někdo by měl jít s Kelpem. Já půjdu.
Díky, Olí.
- Kde najdeme další zvuky? - Blyštivá rokle je samá hudební rostlina.
To je třpytivý nápad.
Ano! Rozjeď to, Olí. Tenhle zvuk je v mojí písni.
Kruzi!
Cítil jsem tvůj rytmus a chtěl jsem se přidat. Jak mi to šlo?
Parádně, Kruzi. Našels mi v hlavě zvuk z mé písně.
To nechápu, ale rád pomůžu.
Zkusíme tohle.
Kruzi, zvládneš to takhle?
Jasná páka.
Ano! Dobře. Kruzi, hraj. Olí, zatřes větvemi a já…
Dokázali jsme to. Našli jsme všechny zvuky.
Takže je čas na vítězné váleníčko.
- Ano! - Ano!
Co je vítězné váleníčko?
Jo.
No tak, jdeme. Ať tu píseň uslyší všichni.
Nemůžu se dočkat. Hudba mi dělá radost.
Když ti dělá hudba radost, proč jsi předtím netroubila?
Měla jsem velký oběd. Po jídle nesmíš troubit.
To je pravda.
Vážně? To jsem netušil.
Není to pravda. Vůbec to není pravda.
Promiň, Kelpe.
Olí, to nic.
Vážně?
Jo, ale proč si vymýšlíš?
Nechtěla jsem troubit, protože moje troubení je jiné.
Ale každý má jiné troubení. Proto je každý výjimečný.
Jo, ale moje je úplně jiné. Opravdu hodně jiné.
Chápu to se cítit jiný.
- Vážně? - Já jsem jednorožec, co žije v moři.
Máma a táta jsou narvalové. A mladší sestřička je větší než já.
Zdá se, že nejsem jediná, kdo si připadá jiná.
Ne. Kdo jediný tu nemá kouzelný roh? Já.
Díky, kamarádi. Už je mi líp.
Ale stejně nechci troubit.
Nemusíš troubit, jestli nechceš. Ale…
- Pomůžeš mi se zvuky? - Tohle chci dělat.
Zavoláme ostatní a konečně dáme dohromady všechny zvuky.
- Dojdu pro ně. - Ne, tohle zvládnu.
Použil jsem růžek.
Parádní troubení, Kelpe. Našels všechny zvuky?
Našli.
Jsme připraveni dát to dohromady.
Jdeme na to. Raz, dva a raz, dva, tři, čtyři.
- Dost! Přestaňte! - Proč?
Neslyšels mé troubení? Bylo parádní.
Bylas skvělá. Ale chybí ještě jeden zvuk.
- Jaký zvuk? - Jo, jaký zvuk?
Nevím. Ale vím, že je tam potřeba.
Jinak to nebude znít správně.
- Stejně ho neuslyšíš. - Mám zvuk, který neslyšíš.
- Moje troubení růžku. - To jsem nikdy neslyšela.
Ne.
Určitě, Olí? Děkuju.
- To bylo super. - Olí, to je ono.
- Ty seš ten chybějící zvuk. - Vážně?
- Olí! To bylo skvělé. - Výborně!
- Bombastické troubení! - Super, Olí!
Jednou chci být já ten chybějící zvuk.
Díky. Bála jsem se, že moje troubení není dost dobré.
- Jsi statečná, žes zatroubila. - Teď máme všechny zvuky z mé písně.
Chcete ji slyšet?
- Ano! - Jo!
Jdeme hrát.
Raz, dva, raz, dva, tři, čtyři.
Dokázali jsme to! Tuhle píseň mám v hlavě.
Je to naše píseň.
Ahoj, Lasturko. Kde ses tu píseň naučila?
Nevím. Musela jsem ji slyšet ve vodě. Je kouzelná.
To je.
Překlad titulků: A. M. Kroulík Frimlová