Jokaisella on tarinansa
Ääni ainutlaatuinen
Yhdessä nyt voimme laulaa
Kun on sävel yhteinen
Pärjään maalla ja merellä
Kuljen virrassa vain, oon mä itseni ain
Pärjään maalla ja merellä
Kuljen virrassa vain, oon mä itseni ain
"Taiattomat."
Pudota tammenterhot!
Sinun vuorosi, Pixie.
Pudota tammenterhot!
Hienoa sarvivoimaa.
Kiitos. Onnistuisin vaikka häntä selkäni takana.
Nyt minä. Katso tätä.
Häikäiseviä liikkeitä!
Harjan heilautusta ei tarvita, mutta jos on harja, harja heilukoon.
Nyt sinä, Kelpo.
Yritän uudestaan.
En voi keskittyä kupliini.
Se vie aikaa.
Teit sentään hienoja kuplia. Vai mitä, Ollie?
Niin.
Ne olivat tosi pyöreitä ja voimakkaita.
En yritä tehdä pyöreitä, voimakkaita kuplia.
Kelpo, tammenterho putoaa ilman sarvivoimaakin. Katso.
Siistiä!
Näin hommat hoidetaan meressä.
Taiattomasti.
Se on totta, mutta olen osaksi yksisarvinen.
Haluan saada sarvivoimani toimimaan. Pysykää loitolla.
Homma muuttuu vakavaksi.
Sateenkaarikuplia. Tuo on uutta.
Ja villiä!
Voi ei.
Onpa voimakkaita kuplia.
Katsokaa. Ne kaatoivat kivenlohkareen.
Voi ei, lohkare pysäytti putouksen.
Ja Kimmellehto lakkasi kimaltamasta.
Tämä on minun syytäni.
Vahinkoja sattuu.
Voimme siirtää lohkareen, jos yhdistämme sarvivoimamme.
Vai mitä, Ollie?
Lohkareiden siirtäminen on kuin tammenterhojen pudottamista,
paitsi että ne ovat isoja, painavia ja lohkaremaisia.
Kiitos, mutta en halua käyttää sarvivoimaani enää tänään.
Mikset siirrä sitä niin kuin meressä?
Ai niin.
Taiattomasti.
Hyvä idea, Suhari. -Kiitos.
Mene siirtämään tuo iso, painava lohkare taiattomasti.
Kiipeily on väsyttävää. Mennään ylös sarvivoimalla.
Ei. Jos Kelpo ei käytä sarvivoimaansa, emme käytä mekään.
Niinkö?
Totta kai. On hauskaa kokeilla jotain uutta.
Vai mitä, Ollie?
Miksi?
Tai siis kyllä! Loistava idea.
Meidän on kiivettävä kallion yli päästäksemme lohkareelle.
Tuo ei ole mitään.
Se ei mennyt suunnitelman mukaan.
Keksimme keinon. Tulkaa.
Näinkö?
Ollie.
Mitä? Miksi tuhlata hyvät tikkaat?
Ei hätää, Pixie.
Voit käyttää Ollien tekemiä tikkaita,
mutta voisi olla kivaa kokeilla vaihteeksi taiattomuutta.
Hyvä, Kelpo!
Jes! Taiatonta!
Vau, Kelpo, olit oikeassa. On mahtavaa kokeilla taiattomuutta.
Minäkin olisin tehnyt noin,
mutta siellä oli tikkaat. Muistatteko?
Teit ne sarvivoimallasi.
Näimme sinut. Muistatko?
Hyvä on, ehkä minua hermostuttaa olla käyttämättä sarvivoimaani.
Ei se mitään.
Voit käyttää sarvivoimaa, vaikka minä en haluakaan.
Kiitos, mutta haluan kokeilla taiattomuutta tästä eteenpäin.
Tätä tietä. Lohkare on tuolla.
Ja ison piikkipensaan toisella puolella.
Miten selviämme tästä ilman sarvivoimaa?
Meressä uimme alta tällä tavalla.
Hienosti taiatonta.
Tätä tietä, Pixie. Tai sitten ei.
Tule, Ollie. Melkein perillä.
Luulisin.
Liikaa risuja.
Hups, kävi noin.
Selvisimme! Emmekä käyttäneet sarvivoimaamme.
En minäkään.
Tavallaan.
Ollie, luulin, että halusit kokeilla taiattomuutta.
Haluankin.
Nyt kun hiuksissanne on kukkia, haluan sitä tosissani.
Onko se liikaa?
Ei enää sarvivoimaa. Vannon kautta sarven.
Lohkare on tuolla. -Mutta katsokaa rotkoa.
Miten pääsemme toiselle puolelle?
Taisin saada taiattoman idean. Tulkaa.
Keinutaan!
Jee! -Kyllä!
Pystyt siihen!
Jee!
Oletko kunnossa? -Teimme sen.
Minä tein sen. Ja olin täysin taiaton. Olen mahtava.
Niin olet. Kavioläpy.
Siirretään lohkare. Kimmellehto tarvitsee meitä.
Lohkare näyttää isommalta kuin kaukaa.
Voimme siirtää mitä vain.
Isketään kaviomme yhteen ja toimitaan tiiminä.
Valmiina? Yksi, kaksi, kolme.
Työntäkää!
Joitain asioita ei kai voi siirtää.
Mikä nyt eteen?
Emme taida pystyä siihen käyttämättä sarvivoimaamme.
Emme voi luovuttaa.
Emme kaiken tekemämme jälkeen. Kiipesimme kallioille.
Ryömimme piikkipensaiden alla.
Mekö?
Hyvä on, te ryömitte. Mutta me keinuimme rotkon yli.
Nyt me siirrämme tämän lohkareen!
Lohkare liikahti.
Niinkö?
Minulla on idea. Varokaa. Homma muuttuu vakavaksi.
Mitä hän tekee? -Ei hajuakaan.
Tanssitaan!
Ja nyt taiaton loppuhuipennus.
Ollie, soita torveasi. -Jee!
Me teimme sen.
Teimme sen taiattomasti.
Meidän on päästävä jotenkin alas.
Ehkä saan vietyä meidät Kimmellehtoon sarvivoimallani.
Oletko varma? -Ei sinun tarvitse.
Tulimme tänne taiattomasti, pääsemme alaskin siten.
Ei. Olen valmis yrittämään uudestaan.
Te kokeilitte taiattomuutta luovuttamatta.
Minäkään en halua luovuttaa. Täältä tulee sateenkaari.
Tavallaan.
Mennään kotiin.
Joo! -Tämä on mahtavaa.
Jee! -Mahtavaa!
Pomppikaa kukkien päällä.
Mennään!
Ja ylös!
Teitte sen. Tiesin, että pystyisitte siihen, mutta miten?
Vähän niin kuin meressä,
ja vähän sarvivoimalla.
Vähän molempia, kuten sinä.
Niin. Katso.
Tekstitys: Carita Forsten