Дев'яносто вісім.
Дев'яносто дев'ять.
Сто.
Тебе не зламати.
Ніхто тебе не зламає.
А це що таке?
Охороно?
Охорона!
Охороно!
На мене давлять стіни! Охороно!
-Скільки я там пробув? -Це новий рекорд.
Дев'ятнадцять хвилин!
-Круто. -Ви знову відключили гарячу воду?
Ми готуємо твого батька до в'язниці, а не до конкурсу душів.
Ви обоє дурні.
Гаразд, рибко.
Потренуєшся ходити в туалет переді мною?
НЕСТАБІЛЬНИЙ
Так, я розумію. Дякую, Генрі. Я дуже вдячна.
Якщо я можу щось для тебе зробити…
Чекай, що?
Джорджія?
Гаразд. Ну, звучить… чудово.
З радістю зустрінуся з нею знову. Ще раз дякую.
Де Елліс?
У кабінеті, намагається стати жорстким.
-Перепрошую? -Для в'язниці.
У цьому нема потреби.
Одна з переваг мати колишнього чоловіка з друзями в офісі прокурора.
Він може допомогти зі штрафами?
Або я заплачу сам.
Можеш позичити 5000 доларів?
Можете повірити, що Елліс дійсно на свободі?
Шок.
Отак, справедливосте, тебе вручили.
Так? Або її порушили силою і впливом?
Овва.
-Я щаслива, що маю роботу. -Колись Елліс нас усіх звільнить.
Елліс — причина, чому в нас досі є робота.
Від меча живи, від меча й помри.
То тюрми не буде?
Взагалі нічогісінько?
Знову ніяких наслідків за твої вчинки,
і ніхто нічого не навчиться.
Думаю, нечесно так казати.
Я засвоїв багато уроків під час тюремної терапії Леслі.
-Невже? -Я радий, що вона скінчилася.
Для тебе, можливо.
А я була змушена
взяти колишню пасербицю на літню практику.
-Це частина угоди. -То це перемога для всіх.
Ти її не знаєш.
Отже, ти встиг прийняти хоч одне рішення щодо конференції «БіоТекспо»?
Яке?
Ми це обговорювали.
У тебе вдома.
Ти змусив говорити з тобою через скляну перегородку.
Так! Вибач. Вилетіло з голови. Тоді Леслі вранці напав на мене у дворі.
Нагадай мені.
Рада питає, хто виступатиме.
Була розмова про нове обличчя.
Вибач. Це значить, що мені треба змінити догляд за шкірою,
чи що в мене пори завузькі?
Просто з'явилася потреба змінити курс розмови
через твою останню необачність і її вплив на курс акцій.
Анно, скільки разів я повертав цю компанію з безодні?
Скільки разів ти приводив її до безодні?
-Тоді рахунок вирівнюється. -Боюся, що ні.
Слухай, Еллісе, «БіоТекспо» — найбільша подія нашої галузі,
і в цей конкретний момент доречно,
щоб «Дреґон» висунула нового посланця.
Того, хто не підпалював авто.
Того, кому ми можна довіряти.
За ґратами дізнаєшся: не вір нікому.
Але ми не за ґратами.
Та мене все одно можуть шпирнути.
Вітаю, брате. Щойно почув хороші новини.
Так, чудові. Для тата — чудові.
Усе гаразд, друже?
Чому щось не гаразд?
Елліс майже сів у тюрму,
та не схоже, що ти радієш. Останні місяці були важкими для нього.
Мені теж було нелегко. Довелося все відкласти.
Справді? Що?
Перед цим підпаленням машини татом ми з Луною цілувалися.
Цей поцілунок був
неймовірним.
Так, але він ні до чого не призвів.
Правильно.
Я заблукав в Еллісленді
і через це поводився дуже незручно з Луною
і робив вигляд, що нічого не сталося.
Ти так робиш з усіма дівчатами, які тобі подобаються. Це твоя фішка.
Як скажеш. Та відколи я повернувся додому,
тут криза за кризою, і все через Елліса.
Тепер це юридично вирішено. Схоже, я можу віддихатися
й зосередитися на собі.
Онде мій хлопець.
Ти готовий? Підправити стрижку? Маурісіо чекає на нас у кабінеті.
Ні. Мені не потрібна стрижка. Я працюю.
Ти йому скажеш чи я?
Малкольме, не втручайся.
Це дуже важлива стрижка.
Анна недавно звернула мою увагу, що «Дреґон» шукає нове обличчя.
Я знаю, ти не хочеш про це думати, але я не буду тут вічно.
Треба думати про майбутнє «Дреґон».
Тату, ні…
Слухай, я буду біля керма
ще десь півстоліття.
Якщо ти будеш моїм послідовником, знадобиться
кожна хвилина цих 50 років на підготовку.
Кажеш, 50 років?
Може, 60.
Я помру до Супербоулу.
Не знаю, як я роблю це із собою.
Я мав бути тут один день, а тепер 60 років.
Що я роблю?
У всіх є проблеми.
Дякую.
Та не всі ми дозволяємо їм нас калічити.
Ти про те, коли ми…
-Бо… -Так.
-Я можу… -Привіт.
Привіт, Рубі. Привіт.
-Отже, це Луна. -Привіт.
А це Джексон.
Це ж чортів Пітер Мартін. Ти не казала, що приведеш зірку!
Що? Це ти знаменитість.
Рубі розказала про твій проєкт.
Це вражає. Ти прямо Капітан Планета?
А ти генеруєш електричний струм з бактерій у морі.
Ти Капітан Бактерія?
Звучить погано, та ти мене зрозумів.
-Я не проти. -Чудово.
Дозволь запитати, як це…
Як це — мати такого відомого тата?
Це складно.
Слухай, вибач, я не люблю про це говорити,
особливо коли сиджу навпроти тебе,
бо цікаво почути про твою роботу.
Так, знаєш, відновлювана енергія — це жорсткий світ,
і я просто сподіваюся, що ми залишимося на ногах.
Звісно, залишитеся.
Або ні.
Чому ти так кажеш?
-Щоб ви згадали, що я досі існую. -Вибач, ми забагато говоримо?
-Так. -Не зважай на неї.
Я знала, що ви подружитеся. У цьому й був сенс, так?
Який сенс?
Пітер хотів познайомитися.
Я… Рубі просто… Вона так хвалила тебе.
Сподіваюся, я не розчарував.
-Поки все добре. -Так!
Хочете, щоб ми залишили вас наодинці?
Зняти вам номер?
Якщо ця кімната — лабораторія, я за.
Це чудово, бо в мене є лабораторія.
-Що? -Так.
Друже…
На цьому ми закінчили екскурсію нашими потужностями, Джорджіє.
Є думки чи враження?
Мабуть, це круто.
Та це дивне місце, щоб марнувати тут життя.
Дуже смішно. Бачу, ти така ж дотепна. Обожнюю.
Я не марную своє життя. Рятую планету.
Це важлива робота.
А хто цей красунчик?
Цей красунчик — син мого боса.
Нехай це станеться.
-Вибач? -Познайом нас.
Я…
Привіт, чуваче. Я нова стажерка.
Круто.
Джорджія вивчає тонкощі.
-Ох і стерво, правда? -Перепрошую?
Усе гаразд.
-Анна була моєю мамою. -Мачухою. Не мамою.
Мачухою. Я була одружена з батьком Джорджії.
Ми всі жили разом.
Справжня пригода.
Їй не сподобалося.
Їй подобається…
оце?
Гаразд, тоді піду в сад робити селфі.
Я…
Є секунда?
Так.
О боже.
Сюди.
Гадаю, ти чула.
Про що?
Я хотіла дізнатися, що ти думаєш про представлення «Дреґон»
на конференції «БіоТекспо».
Дякую, що думаєш про мене, але я з повагою відмовлюся.
Я іду з «Дреґон».
Повернешся в Нью-Йорк?
Тріумфальне повернення до життя флейтиста?
Ні, я не поїду з міста. Я навіть не покидаю світ біотехнологій.
Я нічого не можу сказати, бо ми шліфуємо деталі.
-Але все рухається швидко. -Розумію.
Ти казав про це Еллісу?
Ні.
Добре.
Що ж, ми тут, у «Дреґон», добре попрацювали, правда?
Було приємно працювати разом.
Час здувати пил із старого резюме.
Годі тобі. Не роби цього.
Твій раптовий від'їзд відправить Елліса в його фірмовий штопор,
що ставить під загрозу виживання всього колективу.
А як щодо мого виживання?
Усе буде добре. Ти забезпечений на все життя.
Привіт, тату.
Вибачте, що перериваю це, та я маю про дещо поговорити.
Вибач, я не чую тебе за антивіковою маскою.
Чим можу допомогти?
І швидко. Ми йдемо в кріокамеру через 20 хвилин.
Так.
Я іду в іншу біотехнологічну компанію.
-Чудово. Вітаю. -Так, добре, чудово.
-І все? -Що ще сказати?
Не думаю, що ще є, що сказати.
Ходімо боротися з віком. Ці тіла самі цього не зроблять.
Так. За роботу.
-У мене є одне питання. -Починається.
Годі тобі.
Що це за компанія, яка краще, ніж моя?
Ніколи такого не казав, та це «Магма».
«Магма»? Дурна компанія з батареями?
Вона не дурна.
-Ми думаємо, біобатареї… -Ми?
Ми з Пітером.
Тепер є «ми». Гаразд.
Він мій новий бос, і він дуже розумний і дуже крутий,
і нагадує мені молодшу версію тебе.
Це неможливо.
Я — молодша версія себе.
Ні, це неможливо.
Я знаю, що це.
Ти хочеш підвищення. Гаразд, скажи цифру.
-Подвій її. -Річ не в грошах.
Справа в посаді. Обери посаду. Подвій її.
Тату, я тебе люблю.
Та працювати разом — це занадто.
Мені час почати працювати над незалежністю.
Хіба ми не маємо працювати над нею разом?
Ні.
Гаразд, пане Незалежний. Почнеш платити за оренду?
Гаразд.
-Це $85 000 на місяць. -Дідько.
Що поробиш.
Ти… серйозно?
-Це реальність. -Гаразд.
Знайду щось інше.
Зачекай. Стривай.
Зрештою, ми всі сім'я.
А сім'ї не кажуть слово на «О».
Оренда — це низько.
Тупо.
-Привіт, можна тут пожити? -Усе гаразд?
Ні.
Поставлю чай.
-Ні. Я думаю, ріж великі. -Гаразд.
Скажи мені. Як мій хлопчик?
Джексон? З ним усе гаразд.
Він сумує за мною?
Ти покликав мене говорити про Джексона?
Ні.
Звісно, ні.
Заскочити до нього? Здивувати?
Не думаю, що це гарна ідея.
А якщо скажу, що прийшов до тебе?
Він не купиться на це.
Гаразд, тепер безумна ідея.
Якщо ти викинеш Джексона на узбіччя й скажеш: «Стерво, забирайся».
Так? А потім нові ключки для гольфу з'являться у твоєму домі.
Що скажеш?
Я не хочу брати хабара, щоб прогнати друга.
-І я не граю в гольф. -Бо в тебе немає ключок.
-Як тут справи? -Жахливо.
Моє пташеня вилетіло з клітки, і я за ним сумую.
Розумію.
У моєї «абуели» була приказка.
Якщо щось любиш, відпусти. Якщо повернеться — це твоє.
Якщо ні — то не судилося.
Так. Дуже популярна фраза.
Дякую.
От би вона була жива, щоб дізнатися, наскільки вона популярна.
Ось ти де. Кидай усе. Термінове прохання.
Це рідко щось хороше.
Візьми папку.
У цю папку збирай усе, що знайдеш про «Магму» й цього Пітера Мартіна.
Хороше, погане, гидке. З наголосом на останні два.
Не знаю, наскільки здорово, що ти так зациклився.
Не хвилюйся про мою дитину. Хвилюйся про свою. Вона на кухні.
Вони мають торкатися.
Що тут відбувається?
Наука.
Малкольме, ти тут.
Так. Малярі тут добре попрацювали.
А, мені піти? Щоб ви поговорили?
Я піду.
Що таке?
Традиційно на роботі…
Я знаю, що це за герой. Це наглядач.
Не наглядач.
Я просто хотіла перевірити, що в тебе все добре.
До тебе добре ставляться?
Мікрохвильовка зламалася.
Гаразд. Я подбаю, щоб її відремонтували.
Дякую, мамо.
У перший тиждень, буквально перший тиждень,
цей хлопець знаходить, як подвоїти виробіток відновлювання-окислювання.
-Так. -Це було просто.
Пишайся цим.
Так, пишайся цим.
Ну, можливо, це було щось.
Це було щось. Ось.
Усе, що ти мені розповідала про цього хлопця, це правда.
Це історія кохання.
Мені пощастило, що ти в мене є.
Жартуєш? Це мені пощастило.
Я не відчуваю себе чиїмось сином на роботі.
Ти ніколи не був для мене чиїмось сином.
Для мене в цьому головна частина твого образу. Так.
Луно!
Привіт, друзі. Джексоне, синку.
Що ти тут робиш?
Нічого собі. Елліс Дреґон, приємно познайомитися.
Можна поговорити?
Ти досі тусуєшся з ними.
Рубі й Луна захотіли мене офіційно провести.
У мене є інформація на чоловіка, до якого тебе заслали.
Тобі буде цікаво.
Гаразд.
І що я маю побачити?
Це…
-Ти маєш це пояснити. -Джексоне, поглянь!
Він шахрай.
-Я збентежений… -Кажи що хочеш.
Та я такий, за кого себе видаю.
На відміну від Пітера, який фехтував п'ять років у Стенфорді,
але ніколи не брав додатковий рік!
І?
Що тобі ще треба? Він шахрай. Ошуканець.
Хочеш асоціюватися з такою людиною?
Тату, здається, я розумію, що тут відбувається.
Іди додому, поки не осоромився більше, ніж уже є.
Гей, усе гаразд?
Так.
-Ти майже не торкнувся тарілки. -Я пізно пообідав.
Сподіваюся, ти зберіг місце для десерту, бо я зробив твій улюблений.
Бананове фламбе.
Джексон обожнює палаючі банани.
-Джексон. -Він от-от буде.
Прибережи для нього великий.
Великий?
Вони всі однакового розміру.
Байдуже. Я…
Гаразд.
Скажи чесно, я його погано збив?
Ні, усе чудово.
Знаєш що? Краще зроби побільше кави для Джексона.
Він захоче почути все, про що ми говорили під час десерту, вечері.
Сьогодні пізно ляжемо спати.
Знаєш
можливо, Джексон не…
Не що?
Нічого.
Слухай.
Я зробив ще попкорн на випадок, якщо Джексон прийде.
Зберися!
Він пішов і вже не повернеться.
Ти правий.
Я живу у світі фантазій. Дякую.
Вибач.
Малкольме, чи можеш ти зробити мені послугу?
Я залишив капу в тата. Можеш її забрати?
Можу, та краще тобі її забрати. Він буде радий тебе побачити.
Ні, я не можу. Не зараз. Я захищаю себе.
Якщо я піду, мене знову затягне.
Знаю, Елліса може бути забагато,
але все-таки
він твій батько й сумує за тобою.
Добре. Я сходжу.
Не читай мою книгу.
Я з тобою, брате.
Привіт, тату.
Ось і мій хлопчик.
-Джексоне, друже. -Пітере, що ти тут робиш?
-Ти йому скажеш чи я? -Дозволю тобі зробити це.
-Що? -Дякую.
Я купив компанію Пітера.
Ти знову в «Дреґон»!
Так!
Переклад субтитрів: Анастасія Кислинська