- Takže to bereš na loď? - Jasně.
- A Jeff pošle vrtulník? - Jo.
- Vyzvednou mě… - Co se to tu děje? Jsi v pořádku?
Naprosto. Rozjeli jsme telomerázovou terapii.
Zpomaluje stárnutí. Dělají to všichni miliardáři.
- Přesně. - Aha. A je to bezpečné?
- Stoprocentně. Že? - Medicína nepoužívá absolutní hodnoty.
Ale Rupertu Murdochovi je 92 a přehodí medicinbalem stodolu.
Aha.
Tak vidíš. Pošlu ti odkaz.
To nebude třeba.
Zrovna jsem procházela čísla k akvizici Magmy.
A musím otevřeně říct, že ten obchod nedává smysl.
To je zajímavý úhel pohledu.
Mám rád výzvy. Udržují mě ve střehu.
Fajn, tak do mě.
Není to tak složité.
Akvizice firmy za účelem sabotáže synovy nezávislosti
je nezodpovědné hospodaření,
špatná reklama,
a troufám si říct, že i špatná výchova.
- Tahle výzva je na mě moc. - Musím vás požádat, abyste odešla.
Vaše energie procesu obráceného stárnutí nepomáhá.
Chceš zvrátit zvrat v mém stárnutí?
Tím mi teď nepomůžeš.
Budu dál hledat způsoby,
jak finančně ospravedlnit výchovnou mocenskou šarádu,
a ty můžeš dál bojovat s Chronosem.
Ten parchant to má spočítaný.
NAMĚKKO
TENISOVÝ KLUB FOUR ELMS
Čau, Jacksone. Připraven na tenis?
Popravdě, ne. Ještě napůl spím.
Někteří z nás jdou pak do práce.
Závidím ti. Já žádnou nemám.
Sám jsi odešel. Můžeš se kdykoli vrátit.
- Aby táta vyhrál? - Takhle jsem já vyhrál tebe na gauči.
- Ahoj, Same. - Zdravím.
Máte kurt 17 na dvě hodiny.
To je vtipný. Tvůj táta má lekci na kurtu 16.
- Neskutečný. - Nemáš tam jinej kurt?
Jsme plný.
- Co chceš dělat? - Nevadí. Budeme ho ignorovat.
Mám právo sem chodit. Klub mu snad nepatří, ne?
- Jako náš největší dárce… - Nech si to.
Jak jste se s Peterem seznámili?
Na vejšce bydlel s bráchou.
Takže k sobě máte blízko.
Asi.
Myslíš, že by mě zvážil jako vedoucí týmu biobaterií?
Říkáš si o protekci?
- Je to tak okatý? - Hodně.
Promiň.
Ale zkusíš to… že jo?
- Můžu se poptat. - Dobře.
S Peterem nejsme… Nic mezi…
Čichám, čichám drby.
Kdo je Peter? Proč ho nenávidíme?
Nedrbeme. Provádíme fúzi protoplastů.
To sis vymyslela, viď?
Ne. Fakt to existuje.
A co ten Peter?
Co s ním? Je to idiot, co nerozumí fúzi protochlastu,
nebo cos to říkala?
Peter je rodinný přítel a všichni tady jsou vysoce kvalifikovaný.
A co ty, Špunte? Ty mi povíš nějakou špínu?
- Vidím tě na subinu. - Nejsem subina.
Slyšíš, Špageto?
Podle Špunta jsi subina ty.
Zkus ji ignorovat, třeba zmizí.
Máš nízkej nadhoz.
Já to říkal. Asi neslyšíš přes tu náušnici.
Tati, přestaň.
- Jen pomáhám. - Už jsi pomohl dost.
- Co se každej soustředit na svůj kurt? - Fajn.
Super.
- Zase nízkej nadhoz. - Co jsem říkal?
Promiň, snažím se. Ten tvůj nízkej nadhoz mi ale nedá.
Dost.
- Vidíš? Moc nízkej. - Nebyl!
Minul jsem, protože prudíš.
- Proč mi radíš? Hraju líp než ty. - Proto vždycky vyhraju?
- Byl jsem tehdy malej. - Teď jsi chlapák?
Vím, o co ti jde, ale máš to marný.
Povím ti, co je marný. Tvůj nadhoz.
Fajn. Chceš to, máš to mít. Jdeme na to.
Dobrej. To už se ti nepoštěstí.
- Out. - Bylo to těsný?
Jo, ale i tak out.
Hezký. Tak se mi to líbí.
- Skóre? - Vedu. O hodně.
- To byl out. - Děs.
Zaseknul jsem se.
- Jako fakt? - Promiň.
- Dělej. První podání. - Mečbol, starouši.
Co říkáš na tenhle nadhoz?
- Time! - Jakej „time“?
- Potřebuju čůrat. - To jako fakt?
Počkej si po mečbolu.
Rád bych, ale vyhraju tenhle bod, set a pak další set.
I když je můj močák držák, prasknul by.
- Hned jsem zpátky. Vteřinu. - Dělej.
Slibuju.
Same. Klíčky od auta.
Díky.
KDE JSI?
NEODHADL JSEM TO. NECHTĚLO SE MI JEN ČŮRAT
NEMŮŽU SE DOČKAT, AŽ SE VRÁTÍM VE VELKÝM STYLU.
KECÁŠ A DOBŘE TO VÍŠ.
JESTLI NECHCEŠ ČEKAT, AŽ SE VYPRÁZDNÍM, MŮŽEŠ SE VZDÁT.
Vzdát se? Cože?
Jacksone, víš, kolik je hodin?
Je čas na výhru.
Poradíš mi s něčím?
Ty…
Ty vážně chceš mou radu?
Zoufale ji potřebuju.
Dobře.
To je poprvé.
Myslím, že to zvládnu. Jak ti můžu pomoct?
Šikanují mě.
Fakt?
Kdo?
Holky z laborky.
- Ruby a Luna? - Jasně.
Teda. To bych do nich neřekla.
Jak tě šikanovaly?
Snažila jsem se, aby se mnou někoho pomlouvaly,
a ony jen dál pracovaly.
Můžeme je vyhodit?
To je trochu přehnané. Zvlášť když nic neprovedly.
A co ten Peter? Můžem vyhodit jeho?
Právě jsme koupili jeho firmu. Nevyhodíme ho.
Ani nikoho jiného. Vrátíš se ke stolu a dáš mi vědět, až přijde Ellis?
Ten kocour v tenisovým? Myslím, že už je v kanceláři.
Ellisi?
Ellisi, jsi tam?
Ellisi?
Jdu dovnitř. Doufám, že nejsi nahej.
Panebože! Ellisi!
Ellisi, slyšíš mě?
- Katie? - Nejsem Katie.
Katie je… byla tvoje žena.
Víš, kdo jsem, ne?
Děláš si srandu? Vážně nevíš, kdo jsem?
Nepamatuješ si mě?
Půjdeme k lékaři, dobře?
Doktor právě odešel, ale tvrdil, že by táta měl být v pořádku.
Měl? Jen jsme hráli tenis.
Ano, a pak podle všeho… se nějak vrátil
a píchl si koňskou dávku svého séra proti stárnutí.
Protože jsem vyhrával. Neuvěřitelný.
- Jejda. - Pardon.
„Pardon.“ Koukej na cestu.
Petere, ráda tě vidím. Zabydluješ se?
Jasně. Všichni jsou tu moc milý.
Dobře, že jsem na tebe narazil. Musíme si promluvit.
- Nemám ti co říct. - Nechci, abychom byli…
Necháme to na později.
Promiň. Než půjdeš dovnitř,
měl bys vědět, že táta není tak úplně při smyslech.
- Říkalas, že je v pořádku. - Bude.
Ale podle doktora trpí tranzitorní globální amnézií.
Ztratil paměť?
- Dočasně. Doufáme. - To proto, že se předávkoval?
Může v tom být spousta faktorů. Stres, úzkost, smutek.
Když bude ve známém prostředí, měl by se zotavit rychleji.
Důležité je, abychom neztráceli naději a pomáhali mu.
Dobře.
Promluvím s ním.
Ahoj, tati.
Chlapče!
Přišel za mnou můj chlapeček.
Vypadá v pohodě.
Nepamatuje si lidi a ani neví, kde je.
Jistě si brzy vzpomene. Není důvod k panice.
Ne. Pamatuju si všechno důležitý.
V jaký že jsi třídě?
- Víme, že to nehraje? - Ano.
Spletl si mě s tvou matkou.
To není dobrý.
Podle doktorů by jeho uzdravení urychlilo známé prostředí.
Měl bys ho odvézt domů.
Odvezu se sám, když mi dáte klíčky od auta.
Ani náhodou.
Proč mě tak kibicuje? Nemám být já její šéf?
- To jsi, ale takhle to máte. - Takže se mi to líbí?
Fascinující. Určitě se dost popichujeme.
To bych řekla.
Něco se nedávno změnilo.
Už ve mně nevěříš.
To není pravda.
Ne. Stalo se…
Něco se stalo a ty nechceš, abych o tom mluvil,
abych ze sebe neudělal blázna.
To jsem nikdy neřekla.
Ale cítíš to tak.
Tady uvnitř.
Řekla jsem jen, že by mohlo být fajn,
kdyby Dragon reprezentovala nová tvář.
Dobře. A co tady pupíček? Má tvářičku jak nemluvně.
Proč ne on?
Protože pupíčka už nebaví žít ve tvým stínu.
Zajímavý.
Zvednout plachty. Stočte to na pravobok. Do západu slunce jsme na Catalině.
Střídavě si představuje, že jsme na lodi.
Ahoj!
Která z vás je Ruby?
Ta, kterou jsi nazvala „Špagetou“.
Špageto, jsi moje nová hrdinka.
Jak jsi přiměla šéfa koupit firmu tvýho kámoše…
Sakra, ty se vyznáš.
To není pravda. Nebo jo?
Ne. Jen jsem domluvila schůzku.
Je to venku. Vsadím se, že ti zůstalo něco za nehty.
Co? Taky chci odměnu. V podobě povýšení na vedoucí týmu.
Žádný odměny nejsou.
Jasně. Chápu. Žádný odměny.
Ty, drahá, jsi rozený zvíře.
- Já nejsem zvíře. - Šušká se něco jinýho.
Říkají o mně, že jsem zvíře?
Já to neslyšela. Ale už nevím čemu věřit.
Kde to jsme? Je to tu krásný.
Sterilní. Jako švýcarský letiště.
Jsme v tvojí firmě. A sterilní je, protože je to laboratoř.
Hezký. Poslyš, na svůj věk jsi velice inteligentní.
Ale buď upřímnej. Máš strach z maturity?
Ach jo. Je mi 27. Jsem jen menší než ty.
- To není fér. - Naučil jsem se svý tělo milovat.
Co si dát zmrzku jako dřív, když jsi za mnou zdrhal ze školy do práce.
- Čokoládovou s mátou, viď? - Tu miluju.
Já vím. Jsem tvůj táta.
Super. Začínáš se rozpomínat.
Ukradneme ji z mrazáku. Jako rebelové.
Zaplatils ji ty. Ale klidně.
Vždycky ses sem těšil.
Pamatuju si, jak jsi říkal, že to tu jednou převezmeš
a uděláš si obří skluzavku z kanceláře přímo na parkoviště.
Za tím si stojím.
Poznám, že chceš být šéf.
- Všechno má svůj čas. - Už tu ani nepracuju.
Vyhodili tě kvůli tý pitomý náušnici?
Ne. Nepamatuješ si na to, ale lidi tu náušnici žerou. Je to hit.
- Nabídli mi místo v jiný firmě. - Jdeš vlastní cestou. To se mi líbí.
To až teď. Koupils tu firmu, abych musel pracovat pod tebou.
Počkej. Koupil jsem celou firmu, jen abys pro mě pracoval?
Mám styl.
Tak jsem dal výpověď i tam.
- A když jsi skončil, nechal jsem to být. - Ne. Stejně je koupíš.
Fakt?
Jsem divoch.
Nebo jsi moc hrdej na to, abys přiznal, že jsi udělal chybu.
Ahoj. Jak je na tom?
Líp. Něco málo si pamatuje. Mou oblíbenou zmrzku.
- Pamatuje si i mou? - Neptal jsem se.
- Měli bychom si promluvit. - Teď nemůžu.
- Je to důležitý. - Koukneš na něj občas?
Budu na něj koukat pořád. Dokud mi nezavážeš oči.
To stačí.
Chápeš, brácho?
Ahoj. Fakt tu pracuju?
- Chodím sem každý den? - Jo.
Když neupravuješ zahrady.
Zahrady? Zním jako renesanční člověk.
Nejenom zníš.
Jsme v pohodě, ne?
- Jo, jasně. - Fajn.
Jen se chci ujistit, že si nemyslíš,
že to já jsem přinutila Ellise koupit Magmu.
Nevím, co si o tom myslet.
Takže si to myslíš?
Neviděls moje klíčky od auta?
- Anna říkala, že ti je vzala. - Proč?
- Neměl bys prý řídit. - Proč?
Není ti dobře.
No jo.
A v čem se vozíš ty?
Jaký máš fáro?
Taky řekla, že mi budeš chtít vzít moje.
Myslela na všechno.
Tak to vypadá, že se o autech bavíme úplně nevinně.
Dá se to tak říct.
Čím jezdíš? Povídej.
Suzuki Esteem z roku 2002. Je převážně žlutý.
Hači-mači! A jak vypadá to žihadlo uvnitř?
Je šedivý. Tak nějak.
To musím vidět.
Dobře.
V pohodě, odpouštím ti.
Ty mně? Za co?
- Že jsem ho představila? - Říkej tomu, jak chceš.
To ty překrucuješ věci, aby ses kryl.
- Před čím? - Žes utekl. Jako vždycky.
Jsi zlá.
- Já jsem zlá? - Co je zlýho?
- Zase překrucuje realitu. - To nedělám.
- Jako když dělal, že jsme se nelíbali? - To přiznávám.
- Jo. - Promiň.
- Ne, že by ses mi nelíbila. - Já vím, že líbila.
Proto jsi utekl. Děláš to pokaždý.
To nedělám. Já neutíkám.
- Tvůj táta mi ukradl auto. - Co? Jak?
Mám hači-mači.
Tati?
Ellisi?
- Juane, neviděli jste tátu? - Jacksone. Rád tě vidím.
Ahoj. Neviděls Ellise?
Jo. A on viděl mě.
Naše napojení je kosmický.
Normálně mám metafyzický žvásty rád, ale teď je to vážný.
Nevím, kde je. Není mu dobře. Musím ho najít.
- Co si vzít hrábě? Promluvíme si. - Nechci hrábě!
Chci jen najít tátu.
Promiň.
Haló?
Panebože! Super. Je tam ještě?
Paráda. Je v pořádku.
Ale co ty?
Ještě tu je?
Nechápu, co se děje.
Přišel mi říct, že dohoda padá.
A kde je teď?
Šmejdí mi v šatně. Asi.
Prý se mu líbí, jak mi sedí košile.
Co se to tu děje?
- Je v pohodě? - Jo.
Myslím, že jo. Bude.
Tati? Ellisi?
Bez finanční podpory od Dragonu je s Magmou konec.
To není můj problém.
Hele, já to chápu.
Jsi naštvanej. Měl jsem ti to říct.
- Žes mě podrazil. - Nepodrazil.
Ellis Dragon říká: „Mýlit se znamená ještě nemít pravdu.“
Blbej citát. A ty sis ho pověsil. Fandíš mu.
To bys nepochopil.
V dětství jsem žádný vědce neznal.
Nemohl jsem zavolat svýmu papínkovi do laborky.
Tvůj táta byl pro mě velkým vzorem.
A když jsem zjistil, že se kamarádíš s Ruby,
přiznávám,
doufal jsem, že si mě jednou všimne.
Ale tohle jsem nečekal.
Hlavní je, aby byl táta v pohodě a zdravej.
Co mu je?
Hráblo mu, když jsem ho málem porazil v tenisu.
To je hezký!
- Otcové a synové, že jo? - Jo.
Pamatuju si, jak jsem poprvé porazil tátu v tenisu.
Byl to skvělej pocit.
A za dva týdny najednou umřel. Zničehonic.
Co? Tos nikdy neřekl.
Dostalo mě to. Myslel jsem, že je nesmrtelnej.
Ale teď by na mě byl hrdej.
Kapitán vlastní lodi.
Starosta Cataliny.
To je moje vesta.
- To si nemyslím. - Fajn.
Tys myslel, že po tý prohře v tenisu brzo umřeš?
To se nestane. I kdybych tě úplně rozmáznul.
Asi to bude tím, že táta hulil jak fabrika a miloval chleba s máslem.
Jenom máslo?
A chleba.
Pořád se do mě navážel.
Ale kéž bych se mu víc věnoval.
- Jedeme domů. - Ještě jednu zastávku.
Dobře.
TÁTOVI JE MNOHEM LÍP. JE JAKO DŘÍV.
- Já věděla, že tu budeš. - Sledovala jsi mě?
Možná.
Koukni na nás.
Dvě udřený chudinky relaxujou po směně.
- To neděláme. - Ne?
Nebraň se tomu. Jsme kolegyně. Probereme práci.
Bio bylo dneska děsně tech.
- Dnešek byl pro mě dost stresující. - Povídej, přeháněj.
Ráda bych, ale mám spoustu nevyřízených mailů.
Můžu dostat dvojitý bourbon? Zve mě.
Hned.
Připrav se na největší comeback v historii tenisu.
- Než začnu, fakt je ti líp? - Stoprocentně připravenej tě rozsekat.
Bum!
Blahopřeju.
- Konečně jsi mě porazil. - Díky, tati.
Za pár let bude všem jedno,
žes mě porazil, když jsem měl zdravotní potíže.
Výhra je výhra.
- Vyhrál jsem čestně. - Když jsem byl mimo.
Co takhle zítra odveta?
Nemůžu. Mám práci. Biobaterie Magma se sama nezdokonalí.
Vracíš se?
Prý hledáš novou tvář.
BioTexpo? Nová generace Dragonu. Do toho bych mohl jít.
Já taky. Myslím. Chci to udělat po svým.
Jasně. Nikdo nečeká, že budeš taky tak dobrej.
- To jsem neřekl. - Ale myslel sis to.
Překlad titulků: Anna Farrow