Еліс.
Навіть якщо я не поряд...
я завжди з тобою.
Хай що станеться,
я завжди тебе бачитиму.
Г'юстон, це «Пісня».
Г. КАЛЬДЕРА – Г'ЮСТОН 1977 РІК
Вони живі.
Мабуть, я відключився.
Вони дихають.
Я бачу, що вони дихають!
Але ж вони загинули... Господи!
Я бачу, що вони дихають.
Вони живі.
...відключилися.
Вони дихають.
Я це бачу!
Вони живі.
І дихають.
Я це бачу.
СУЗІРʼЯ
Тату, сядь.
Сядь.
Послухай.
Мама померла.
Мені дуже прикро.
Вона загинула в аварії.
Вибач, що?
Її тіло й досі там.
Ти ж щойно провела з нею два дні в будиночку.
Я все чула.
Мама жива.
Просто не з нами.
Ми втратили маму.
Є ще одна Еліс.
І на Землю повернулася її мама.
Є ще один світ.
Це якось пов'язано з ЛХА.
Еліс.
Мама психічно хвора.
Хай що вона тобі сказала – це неправда.
Мама жива.
Ти помиляєшся, татку.
Щось не так з приладом. Зображення пошкоджене.
Покажи.
Містера Кальдеру
звинувачують у тому, що він стріляв у Пола Ланкастера
на Лексінґтон Авеню, 60 556,
приблизно о 21:05 восьмого листопада 2021 року.
Крім того, містер Кальдера скинув м-ра Ієна Роджерса
з корми теплохода «Bernice»
неподалік від Санта-Барбари
о 23:35 17 жовтня 2021 року,
що спричинило смерть через утоплення вищезгаданого м-ра Роджерса.
Ну?
М-р Кальдера стверджує, що ці злочини скоїв не він.
Крім того,
він вимагає проведення перевірки на поліграфі,
щоб встановити особу
й правдивість спогадів про ті події.
Прошу порівняти мою ДНК
з ДНК мешканця квартири Бада Кальдери.
Але ж ви не заперечуєте, що ви Генрі Кальдера?
Думаю, ми вже встановили, що я – не так званий Бад Кальдера.
Я вважаю,
що ці два джентльмени – одна особа.
Вибачте, але це не так.
Я прошу вас встановити місце проживання Бада Кальдери,
його матеріальний стан і подробиці особистого життя.
Допоможіть мені дізнатися, яким є його життя.
Ось, прочитайте.
БУТИ СОБОЮ БАД КАЛЬДЕРА
Я цього не писав.
Хтозна, скільки це коштувало.
Не один мільйон.
Вона взяла сокиру й розбила її на крихітні друзки.
Співчуваю.
Від імені ЄКА.
Її лікують. Потім ми її звільнимо.
- Справді? - Так.
Пам'ятаю, як у 1964 році
в астронавти вперше набрали жінок.
Вони пройшли фізичне обстеження.
І от Стівен Віндерас, тодішній керівник,
написав доповідь про жінок у космосі
й про те, як важко поєднати темпераментний психофізичний об'єкт,
тобто жінку,
зі складною машиною, тобто космічним апаратом.
Цю проблему ми так і не вирішили.
Генрі, тебе це не хвилює?
Ні.
Ні. Це ж лише річ.
Треба жити далі.
Еліс.
Де я?
Чому мене посадили під замок?
Чому я тут?
Ви говорите англійською? А російською?
Зачекайте! Будь ласка!
Зачекайте! Агов!
Благаю, поверніться! Благаю!
У неї з собою є телефон?
Я не знаю.
Як це ти не знаєш?
Мені треба про дещо з нею поговорити.
Ти ж наче вважала її мертвою.
Еліс. Доїж сніданок.
- Він на смак, як гівно. - Неправда.
Ти гівна ще не їла.
Ти не побачиш матір,
якщо віриш у маячню, яку вона розповідає.
Це не ПТСР.
І не психоз.
І не шизофренія.
Так говорять усі шизофреніки й психопати.
Мені треба повернутися до дочки.
Ви ж граєте на фортепіано?
Зіграйте.
У будиночку сталася пожежа.
Перед цим...
я бачила свою дочку.
Справжню.
Я не бачила її, відколи полетіла в космос.
Грайте.
У вас є діти?
Ви взяли дочку з собою в будиночок.
Після пожежі вона була в жахливому стані, та тепер усе добре.
Вона з батьком.
Я чула її запах.
Запах справжньої Еліс.
Вона пахла, як моя рідна дочка.
Якщо не будете лікуватися, вам стане гірше.
Чому ви не дозволяєте з нею побачитися?
Будь ласка.
Це ж моя доня.
Це доня, яку я втратила.
Ви вагітні.
Ми робимо тест на вагітність перед тим, як давати літій.
Він токсичний для плода.
Що?
- За інших обставин ми прописали б вам... - О, ні.
...1 800 мг літію-7, щоб полегшити симптоми,
але ви на ранньому етапі вагітності.
Чотири тижні.
Ми розробили для вас альтернативний метод лікування,
але треба, щоб ви хотіли лікуватися.
Інакше ми знову використаємо електрошок.
Мені не можна народжувати.
Якщо я народжу цю дитину, то як повернуся до дочки?
Будь ласка.
Прийміть ці пігулки.
Я бачу, що вам боляче.
Я вмію терпіти біль.
Це не божевілля.
Мені треба до неї повернутися. Розумієте? Я не можу залишитися тут.
Що це за звуки?
Це інший наш гість.
Ви його не побачите.
Він невиліковний.
Прошу, не йдіть.
Це ж ви.
Усюди вогонь...
Вогонь!
Капсула горить.
Сорок. 42.
Мені спекотно.
Світ навпаки.
ІРЕНА
Так.
Генрі?
Так.
Це Ірена. Треба зустрітися. Це терміново.
Ви були знайомі з Ієном Роджерсом?
Не знаю, хто це.
Чи були ви на борту теплоходу Bernice?
Як мені відомо – ні.
Чи бачилися ви в себе вдома в Іст-Голлівуд з Полом Ланкастером?
У мене нема житла в Іст-Голлівуд,
отже, я не бачився з Полом Ланкастером.
Ви коли-небудь з ним зустрічалися?
Багато разів.
За яких умов ви зустрічалися?
Не пам'ятаю, як ми познайомилися,
та ми обидва працювали в НАСА в програмі МКС:
я – головним спеціалістом у Лабораторії реактивного руху,
а він – астронавтом і керівником місії.
Ви стріляли в Пола Ланкастера?
Ні.
Але, можливо, я його вбив.
Як?
Я створив машину, яка спричинила,
скоріше, створила умови, за яких сталася аварія і смерть.
Я б послухав, як ти граєш.
Привіт!
Ілья!
Ти приїхав на їхнє прохання?
Ти говорив з Маґнусом? Бачив Еліс?
Я багато розпитував про цю хворобу.
Може, зіграєш? Я ніколи не чув, щоб ти грала на фортепіано.
Ілья, хай це звучить божевільно, але це не хвороба.
Я читала про роботу Генрі.
Ти знаєш, де Генрі Кальдера?
Чим він займається? Може, я з ним поговорю.
Це називається «вигоранням астронавта».
Відчуття чужості. Параноя.
Враження, що знайомі місця й люди не такі, як були.
Таке було вже багато разів.
Добре, що це лікується.
Чому ти приїхав?
Ірена хвора.
Вона думає, що я її заміню.
Хтось мусить дбати про тутешніх гостей.
Ілья,
я чула записи
радіоповідомлень з її капсули.
Капсула розвалилася в космосі.
Вона загинула.
Ірена й була тим об'єктом, який врізався в МКС.
І Пол не загинув. Я загинула.
Якщо вона була об'єктом, що врізався в МКС, як вона може бути тут?
Так само, як і я тут.
Ми з якогось іншого місця.
Найпростіше пояснення того, що ви обидві тут, це те,
що ви обидві повернулися живими.
Я її не пам'ятаю.
Вона керує «Роскосмосом», а я її не пам'ятаю.
І не пам'ятаю ЛХА.
Не пам'ятаю Генрі Кальдери. І не пам'ятаю своєї дочки.
Отже, в тебе проблеми з пам'яттю.
Іди геть.
Тут тобі буде значно краще, Джо.
Перестань горювати й одужуй.
Будь ласка.
Якщо тобі не стане краще, стане тільки гірше.
Я думала, що її бачу.
У заметілі.
У ту мить я...
був дуже радий знову її бачити.
Я відчув, як скучив за нею
як її люблю...
і як мені жаль.
Та вона зникла.
Я не розумію, що з ними.
Вони переживають щось, а я й гадки не маю що.
У них є невідомі мені таємниці.
Я не знаю, що робити далі.
І не знаю, що тепер робити з Еліс.
Як нам тепер знову бути сім'єю?
А ви хочете знову бути сім'єю?
Враження, що ми всі наче опинилися в космосі.
Скажу чесно:
- це краще ніж те, до чого я звик. - Генрі.
З тобою я чомусь почуваюся краще.
Що таке?
Ти якийсь інший.
Сідай.
Колись давно, коли я ще вчився,
Ірена Лисенко полетіла в космос.
І...
повернулася звідти ціла й здорова.
І – боже мій –
яка вона була красуня!
Ми не були знайомі.
А потім я зник.
Я довго не був самим собою.
Але якраз тоді я дізнався, що в космосі сталася аварія,
і
Ірена-Валєнтіна Лисенко задихнулася.
Ти так думаєш через хворобу.
Генрі, і ти, і я пережили аварію.
І на Землі нам було дивно.
Дуже дивно.
Ти казав, що відчуваєш, як поряд існує хтось інший.
Хтось спав у моєму ліжку,
носив мій одяг і їй мою вівсянку.
Скажи мені як спеціаліст:
якщо я знову почну їх приймати,
чи полегшать вони мій розлад особистості?
Генрі, що сталося?
Я не Генрі.
Генрі вже нема.
І, тьху-тьху, щоб не наврочити, його більше тут не буде.
Але він пам'ятатиме, ким був, хоч буде приречений на мою старість,
мої згубні звички й невдачі.
Їдьмо в лікарню Святого Сергія. Я тобі допоможу.
Мені не потрібна допомога.
Це я отримав Нобелівську премію.
Зі мною фотографувалися Рейґан і Мохаммед Алі.
Це я.
Можеш і далі це заперечувати чи приховувати,
як завжди.
Ти віриш в існування привидів?
Не знаю.
Мені іноді здається, що тато живий.
Я знаю, що він помер, та іноді мені здається, що він з нами.
Венді, я думаю, що моя мама померла,
а тут, жива, якась інша мама.
Я помінялася б з тобою місцями.
Напівжива й напівмертва краще, ніж цілком мертва.
Може, буває так, що люди наче й живі, й наче ні.
Що сталося з твоїм татом?
Він поводився на маминому похороні, як божевільний.
Не знаю.
Він пішов у гості до астронавта, і в нього стріляли.
Тепер він у лікарні.
Мені сумно.
А мені сумно через маму.
Думаю, я бачила її привид.
Зате в тебе класний тато.
Він постійно бурчить.
Він хороший тато.
Так. Мабуть, таки класний.
Тату, я знаю, що це вигадки...
Те, що вона говорила.
Я знаю, що вона не померла.
Я дуже радий, що ти це кажеш.
Можна мені з нею побачитися?
Добре.
- Тобі потрібно те, що в коробці? - А що там?
Це речі, які знайшли біля будиночка.
Так.
Тут всюди підпис «вітальня».
- Так. - Добре.
Еліс, останній шанс піти нагору
й подивитися, чи ти нічого не забула.
Еліс.
Еліс?
Ти мене чуєш?
Хочеш зіграти в гру?
Мама поряд?
Я хочу зрозуміти, чи справді я її тоді бачила.
Будь ласка.
Я хочу з нею поговорити. Будь ласка.
Заходимо до неї.
Еліс.
Бувай.
Ну, все.
Я більше не шукатиму маму.
Добре.
Є ще одна Еліс. Десь в іншому місці.
Їй дісталася моя мама.
Може, так думати краще.
Не можна злитися на іншу Еліс, бо їй більше пощастило.
Я дуже тобою пишаюся.
Я смілива?
Надзвичайно смілива.
Доню.
А перевірка на поліграфі?
Ви успішно її пройшли.
А ДНК?
Якщо я маю рацію, моя ДНК закручена в інший бік,
ніж у Бада Кальдери.
Ні. ДНК така сама.
А поліграф лише довів, що ви вірите в те, що говорите.
Це правда.
У наші дні правда – рідкісний товар.
Ви помітили?
СПИСОК ГОСТЕЙ «БЕРНІКОН-IV». ТЕПЛОХІД BERNICE
Генрі, також відомий як Бад Кальдера,
я офіційно обвинувачую вас у вбивстві Ієна Роджерса
і замаху на вбивство командира Пола Ланкастера.
Ви не мусите нічого казати,
однак, якщо приховаєте на допиті свої аргументи для суду,
це може зашкодити вашому захисту.
Перейдемо до вечора, коли сталася так звана «подвійна подія».
Три тижні після вбивства Енні Чемпен,
тридцяте вересня 1888 року.
То був мрячний, непогожий вечір.
А ще було дуже темно.
О першій ночі...
слуга клубу направив поні, запряженого у возика, в цю арку,
в цей прохід.
Поні сахнувся ліворуч,
злякавшись того, хто причаївся в тінях провулка.
Джека-Різника.
Ходімо далі – і я покажу вам, де саме.
Чорт!
Я колишній офіцер поліції.
Я знаю.
Живи своє найкраще життя, Ієне Роджерсе.
Як ви?
Хто ті чоловіки нагорі?
Там лише один чоловік.
Хто він?
Перша людина в космосі.
- Що? - Приймайте ліки.
Грайте на фортепіано.
Робіть те, до чого звикло ваше тіло.
Це допомагає.
Інакше, повірте, ви розпадетеся надвоє.
Я загинула в космосі?
Я можу повернутися?
Я коли-небудь повернуся?
Вас дві?
Одна – мертва, друга – жива?
І мене теж дві?
Як це знання допоможе нам зрозуміти себе?
Але якщо в космосі таке стається...
Годі.
У вас тут є дитина, якій ви маєте бути матір'ю.
І, може, народиться ще одна.
Прийміть це й змиріться.
Як можна змиритися?
Я не можу.
Хай що це є, цього вже не змінити.
Цього вже не змінити.
Ніколи.
Це сталося.
Живіть.
Я думала про іншу Еліс.
Ага.
Думаю, вона не проти,
що ти тут зі мною.
Я відчуваю, що вона не проти.
Ми обидві когось утратили, але й знайшли теж.
Це не значить, що треба забути про тих, інших.
Це значить, що треба це прийняти.
Ти це приймаєш?
Ти дивовижна дівчина, Еліс.
Твоя мама дуже тобою пишалася б.
А ти пишаєшся?
Так.
Мені потрібна мама.
А мені потрібна Еліс.
Це я. Мамо, це можу бути я.
Ось що я бачила.
Ось що врізалося в МКС.
Це намалювала Еліс.
ВАЛЯ
Мабуть, почула, як ти про це говорила.
Я намагаюся мислити раціонально.
Мій чоловік – тут.
Дочка – тут.
Безперечно, це той світ, з якого я полетіла.
Але?
Я почну приймати пігулки, якщо вони допоможуть мені...
здолати мою бентегу.
Якщо допоможуть повернутися додому, до вас.
А як же дитина?
Ти завжди хотіла ще одну,
але ми востаннє говорили про це до того, як ти полетіла.
Ми готові до її народження?
Ти хочеш її народжувати?
А ти?
Мене звати Ірена-Валєнтіна Лисенко.
Я старший диспетчер «Роскосмосу».
КОМУ: АСТОНАВТИ, СПИСОК РОЗСИЛКИ
У 1967 році я стала другою жінкою, яка полетіла в космос.
Відтоді, за часів СРСР і після падіння комунізму,
я несла тягар відповідальності за приховування
основного факту про польоти в космос.
Вони зводять людей з розуму.
Нам це відомо.
І вам це відомо.
Ми вдаємо, що це не так,
та багато хто з нас бачить і чує таке, чого не можна пояснити...
навіть назвавши це божевіллям.
Я хочу спитати, чи хотіли б ви
анонімно поділитися зі мною власними проблемами.
Поле.
Поле, пустіть.
- Я щось бачив! - Пустіть!
Вибач.
Усе інакше.
Маґнусе, ти вважаєш мене своєю рідною Джо?
Ні.
Я тебе люблю.
Я тебе люблю й хочу бути з тобою більше, ніж будь-коли.
Я теж.
Можна сісти поряд?
Авжеж.
Дякую, що подбали про неї.
На.
Як вас звати?
Ірена-Валєнтіна Лисенко.
Але друзі звуть мене Валя.
Я теж, як і ти, Еліс, побігла в кролячу нору.
Еліс!
У безкінечність і ще далі!
Дай мені хвилинку, добре?
Мамо.
Що?
Можна в тебе щось спитати?
Якщо справді сталося те, що сталося...
Якщо ми з татом звідси, а ти – звідти...
звідки буде дитина?
Еліс, навіть якщо я не поряд...
я завжди з тобою...
і татом.
Не знаю, чи ти розумієш, як... я хотіла бути поряд
і бачити, як ти дорослішаєш.
Хай що станеться...
я завжди тебе бачитиму.
А моє серце...
б'ється, бо ти є, доню.
Я дуже тебе люблю. Більше, ніж ти можеш собі уявити.
Моє сонечко.
СВІТЛІЙ ПАМ'ЯТІ ДІРКА ГАЙДЕМАННА,
БОББІ МАКДЖІ І СІМОНИ БЕР
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко