‫- סדרה תיעודית של NETFLIX -‬
‫אחרי שני לילות לבד בסוואנה הדרום-אפריקנית,‬
‫גורי האריות הקטנים התאחדו עם אימם סוף סוף.‬
‫אך אחותם, קאיה, עדיין נעדרת.‬
‫הגורה החכמה הזו, הזהירה יותר מאחיה,‬
‫הסתתרה והמתינה כדי לוודא שהשטח פנוי.‬
‫אך הרגע הזה של רוך ייאלץ להיות קצר.‬
‫עקב הריח החזק של נמר בסביבה,‬
‫האימא חייבת להמשיך לנוע עם הגורים שלה.‬
‫הישרדותם תלויה בכך.‬
‫- בתנועה -‬
‫צאצאים שנולדים בטבע‬ ‫צריכים לנוע ממקום למקום לעתים קרובות. ‬
‫עליהם למצוא מזון,‬
‫לחפש מקום בטוח,‬
‫או פשוט להגיע הביתה.‬
‫- מפומלנגה, דרום אפריקה -‬
‫קאיה ואחיה בדרכם למאורה חדשה.‬
‫כל מסתור חדש יגן עליהם מאויביהם.‬
‫אבל מסוכן לנוע לאור יום.‬
‫עליהם להישאר קרובים לאימם.‬
‫עד עכשיו,‬ ‫עולמם הצטמצם לכדי מחשוף סלעי קטן.‬
‫אז המסע חושף בפניהם לראשונה‬ ‫את ביתם האפריקני.‬
‫קאיה חוזה לראשונה‬ ‫באדמות הלהקה של מאלה-מאלה,‬
‫ובשכנים עימם היא תחלוק את השטח.‬
‫אבל הפנינית הזו פחות שמחה לראות את קאיה.‬
‫הגורה הקטנה עדיין לא מבינה‬ ‫שהיא הטורפת מספר אחת באפריקה,‬
‫ושכולם פוחדים מהם.‬
‫ההליכה הייתה ארוכה.‬
‫ומכיוון שהיא הכי קטנה…‬
‫קאיה עייפה ורעבה.‬
‫היא מתחילה להשתרך מאחור.‬
‫יש רק פתרון אחד.‬
‫לא פשוט להיות אם חד הורית‬ ‫שעוברת דירה עם הילדים.‬
‫לפתע, מתוך הערבה…‬
‫נשמעת קריאה מוכרת.‬
‫הגורים שומרים על פרופיל נמוך.‬
‫כל אריה זר מהווה איום.‬
‫אבל היא בת משפחה.‬
‫אחותה הצעירה של אימא.‬
‫לביאות הן לב ליבה של הלהקה.‬
‫הן יוצרות קשרים לכל החיים‬
‫ומתחלקות בעול גידול הגורים.‬
‫במפגש הראשון הזה עם דודה שלהם,‬
‫הקשר ברור מיד.‬
‫כעת, יש להם עזרה‬ ‫בהגעה לאתר המאורה החדשה שלהם.‬
‫המקום קרוב לחופי נהר הסנד.‬
‫הנהר, המשתרע על פני 24 ק"מ ‬ ‫וחוצה את הטריטוריה שלהם במרכזה,‬
‫הוא נשמת אפה של הלהקה של מאלה-מאלה.‬
‫מימיו היקרים הם מקור משיכה לבעלי החיים‬ ‫שאריות אוהבים לצוד.‬
‫אימא לא הצליחה לצוד טרף כבר ימים.‬
‫אבל עכשיו, כשיש לה גיבוי מצד אחותה,‬
‫ייתכן שתנחל יותר הצלחה.‬
‫אם היא לא תאכל בקרוב, ‬ ‫הגורים שלה לא יחזיקו מעמד.‬
‫יחד, הן מסתירות את הגורים בשיחים,‬
‫ויוצאות למסע ציד חיוני ביותר.‬
‫- גואנאקסטה, קוסטה ריקה -‬
‫לרוב, לצאצאים שזה עתה נולדו נדרש זמן‬ ‫כדי להתחזק מספיק לצורך יציאה למסעות.‬
‫אך צאצאים מסוימים נדרשים לצאת למסע‬ ‫כבר ברגע הראשון להגחתם.‬
‫החוף הטרופי של מרכז אמריקה.‬
‫עבור אלפי יצורים ימיים,‬ ‫חוף זה מסמל את תחילתו של מסע.‬
‫אלה נקבות צב ים זיתני.‬
‫כל אחת מהן היא אימא לעתיד.‬
‫הן חצו את כל האוקיינוס כדי להגיע לכאן.‬
‫אל החוף שבו חייהן התחילו.‬
‫בכל שנה הן חוזרות כדי לקנן,‬
‫ולהפיק את הדור הבא של צבי ים.‬
‫התופעה מוכרת כ"אריבדה", או הגעה.‬
‫במהלך ימים ספורים בלבד,‬
‫מיליוני ביצים ייקברו כאן.‬
‫האימא הזו היא בין האחרונות להגיע.‬
‫היא מתקדמת אל חלקו האחורי של החוף,‬ ‫מאחורי קו הגאות,‬
‫שם המצבור בן מאה הביצים שתטיל‬ ‫יהיה בטוח מהגלים.‬
‫לאחר שכיסתה היטב את הצאצאים שלה,‬
‫הגיע הזמן ללכת.‬
‫אך המשימה שלה לא נעלמה מן העין.‬
‫צייד אורב בחולות.‬
‫יגואר.‬
‫כשביתו שביער הולך ומצטמצם,‬
‫הוא נאלץ לצוד בשטחים מרוחקים יותר.‬
‫הוא גילה שניתן למצוא מזון על החוף.‬
‫אם אימא תצליח להגיע אל הגלים,‬
‫היא עשויה להינצל.‬
‫בכך שהגיעה לכאן,‬
‫היא הקריבה את הקורבן הגדול ביותר‬ ‫שאם יכולה להקריב‬
‫למען הצאצאים שהיא לא תפגוש לעולם.‬
‫אך בתוך שבועות ספורים…‬
‫יהיה המשך לסיפורה.‬
‫- קלימנטן בארט, בורנאו -‬
‫המעבר ממקום למקום לא תמיד כרוך במסע.‬
‫לפעמים מדובר בצעדים ראשונים ומהוססים‬
‫אל עבר העצמאות.‬
‫זה הג'ונגל הטרופי העבות של אינדונזיה.‬
‫בצמרות העצים, בגובה 20 מטרים,‬
‫אורנגאוטן.‬
‫נקבה והתינוקת הקטנטנה שלה.‬
‫קשרים עוצמתיים כאלה הם דבר נדיר‬ ‫בעולם בעלי החיים.‬
‫מינה, בתה, בת חודשים ספורים בלבד.‬
‫היא צמודה לאימה מאז לידתה,‬
‫ומשתמשת בגופה כמתקן טיפוס…‬
‫כדי לאכול…‬
‫ואפילו כדי לישון.‬
‫אך כעת, מינה הגיעה לגיל‬ ‫שבו היא רוצה יותר חופש.‬
‫אחרי הכול, יש הרבה דברים לחקור בג'ונגל.‬
‫מגוון עצום של בעלי חיים וצמחים.‬
‫אך על אילו עצים בטוח לטפס?‬
‫אילו מזונות מותר לאכול,‬
‫והיכן משיגים אותם?‬
‫לכן, בשבע השנים הראשונות לחייה‬ ‫היא תבלה כל רגע בחברת אימא.‬
‫זה הזמן שיידרש כדי לרכוש‬ ‫את כל הידע והבינה להם היא זקוקה.‬
‫אך למינה יש בעיה.‬
‫התינוק הראשון של אימה מת בפתאומיות בינקות.‬
‫נראה שזיכרון בנה הבכור הותיר אותה מפוחדת.‬
‫כל ניסיון של מינה להתרחק ממנה‬
‫מסוכל מיד.‬
‫אימה לא מרשה לה לטפס,‬
‫או לנסות דברים חדשים…‬
‫גם כאשר הפיתוי קרוב ביותר.‬
‫הגנת היתר הזו מעכבת את מינה.‬
‫אבל התינוקת הזו היא מורדת.‬
‫היא נואשת לחופש, ומתחילה לבדוק את הגבולות.‬
‫ההתנועעות הבלתי פוסקת שלה מתישה את אימה.‬
‫היא לא מניחה לה לרגע.‬
‫וכמובן שיש חסרונות‬ ‫להיצמדות לתינוקת עד כדי כך.‬
‫אימא הבינה סוף סוף את המסר.‬
‫זהו רק ניצחון קטן למינה.‬
‫זו לא בדיוק החירות שהיער מציע.‬
‫אבל זו אבן דרך עבור אימה.‬
‫כשהיא הניחה למינה‬ ‫לעשות את צעדיה הראשונים…‬
‫היא הבינה שכדי להיות אימא טובה‬
‫צריך גם לדעת להרפות ממי שאתה אוהב.‬
‫זהו לילה חמים ובהיר בקוסטה ריקה.‬
‫חיים חדשים רוחשים.‬
‫בחסות העלטה,‬
‫צב ים זיתניים קטנטנים‬ ‫יוצאים מקניהם הקבורים בחול.‬
‫כל אחד מהאבקועים האלה‬ ‫מונע על ידי אינסטינקט,‬
‫והולך אל עבר האופק הבהיר כדי להגיע אל הים.‬
‫צריך לעבור רק כעשרים מטרים של חול.‬
‫אך כשאורך גופך הוא פחות מחמישה סנטימטרים,‬
‫מדובר במרתון.‬
‫כשאלפים מתחילים להגיח…‬
‫הסנכרון של הבקיעה נראה בבירור.‬
‫רבים ציפו להתרחשות הזו.‬
‫טורפים הגיעו כדי לנצל את ההזדמנות לסעודה.‬
‫אפילו אויב ותיק חזר.‬
‫כשהם נחטפים אחד אחד,‬
‫אלפים לא ישרדו.‬
‫אבל מתוך אלה שרצים במסלול הייסורים,‬
‫חלק יצליחו להגיע לים בבטחה.‬
‫מעבר לקו הגאות,‬
‫האבקועים האחרונים מגיחים.‬
‫האבקועים הגיעו אל פני השטח‬ ‫של הקן של אימם המנוחה.‬
‫הנקבה הקטנטנה הזו‬ ‫רואה את אור השחר לראשונה.‬
‫אבל עכשיו, לאור יום,‬ ‫זהו הזמן הגרוע ביותר לצאת לריצה.‬
‫מבלי שאף אחד ינחה אותה,‬
‫האבקועית הנועזת יוצאת לדרך.‬
‫שורשי עצים סבוכים בוודאי נראים כרכס הרים‬
‫לצבים הקטנטנים.‬
‫אחיה מוצאים דרך לעבור…‬
‫בעוד שבנפילה אחת,‬
‫היא הופכת למטרה נייחת.‬
‫אבל משימתה טרם הסתיימה.‬
‫מכאן נותר רק ספרינט.‬
‫אבל בשטח הפתוח,‬
‫אין היכן להסתתר.‬
‫אורובואים שחורים אורבים בחולות.‬
‫וממעל,‬
‫פרגטות תוקפות ללא רחם.‬
‫בחוף הזה…‬
‫נראה שיש מאות דרכים למות.‬
‫היא כמעט במרחק נגיעה מהמים.‬
‫עכשיו,‬
‫זה רק עניין של מזל.‬
‫במקום שבו הסתיים המסע של אימה…‬
‫האם ייתכן שהסיפור שלה רק מתחיל?‬
‫כשהגיעה לאוקיינוס,‬
‫האבקועית הקטנטנה הזו‬ ‫תבלה את 15 שנותיה הבאות בים,‬
‫לפני שתמצא את דרכה בחזרה‬
‫אל החוף הזה בדיוק, כדי להטיל ביצים משלה‬
‫ולהמשיך את המורשת של אימה.‬
‫יום חדש מפציע בדרום אפריקה,‬ ‫והוא מביא עמו התרגשות:‬
‫לאימא יש חטיף טעים עבור קאיה ואחיה.‬
‫במהלך הלילה,‬ ‫היא ואחותה הצליחו סוף סוף לצוד טרף.‬
‫עכשיו יש לה הזדמנות ‬ ‫לתת לגורים לטעום בשר לראשונה בחייהם.‬
‫אך כדי להגיע לשם, עליהם לחצות את נהר הסנד.‬
‫כמו רוב החתולים,‬
‫קאיה פוחדת ממים.‬
‫זה בגלל האפלה שבהם…‬
‫היצורים המשונים שאורבים במעמקים.‬
‫מסוכן לקאיה הקטנה לנסות לשחות…‬
‫בעוד שאחיה הגדולים נאלצים להסתדר בעצמם.‬
‫דודתם של הגורים שמרה על הטרף,‬
‫והמתינה להגעתם.‬
‫האחים הם הראשונים לגשת.‬
‫הם מעולם לא אכלו מזון מוצק.‬
‫מהר מאוד הם מתחילים לזלול,‬
‫בעוד שקאיה נזהרת, כהרגלה.‬
‫אך יש משהו בריח שאי אפשר לעמוד בפניו.‬
‫הבשר הטרי והעשיר בחלבון‬ ‫יהיה תוספת מזינה לחלב של אימא.‬
‫אבל יש להם אורחים.‬
‫נשרים אפורי-כיפה.‬
‫אוכלי נבלות‬ ‫שתרים ללא הרף אחרי הארוחה הבאה שלהם.‬
‫הלביאות יודעות שאלה צרות צרורות.‬
‫מפני שאם יש נשר אחד…‬
‫בקרוב יהיו עשרות.‬
‫לכל טורף, נשרים חגים‬ ‫הם סימן לקיומו של טרף שניצוד.‬
‫והלהקה של מאלה-מאלה‬
‫נמצאת, במקרה, בסיור בקרבת מקום.‬
‫אימא לא בטוחה כיצד הם יגיבו‬ ‫למראה הגורים שלה.‬
‫אך הם מעוניינים רק בפגר.‬
‫כשהלהקה ממהרת להתאסף,‬
‫אלה הנסיבות הגרועות ביותר‬
‫למפגש הראשון של הגורים עם משפחתם.‬
‫גור פגיע שנדחף בין אריה לבין מזונו‬ ‫עלול לסכן את חייו.‬
‫בכל המהומה…‬
‫אימא שלהם מאבדת את המזון שהתאמצה להשיג.‬
‫אך גרוע מכך,‬
‫כשהם רצים לתפוס מחסה,‬
‫היא מאבדת את קשר העין עם הגורים שלה.‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬