EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Møt én uke gamle Chico.
Han er det nyeste medlemmet i en familie av 30 kapusineraper.
Alle vil møte ham.
Chico nyter oppmerksomheten.
Men snart får han et problem.
Denne dullingen vil ikke vare evig.
Til tross for deres nærhet praktiserer familien streng kjærlighet,
og konkurransen kan være tøff.
Snart forventes Chico å finne sin egen plass
i dette kaotiske samfunnet.
Når man blir født inn i en storfamilie,
må man av og til kjempe for å få plass.
STORFAMILIEN
Etter tre måneder har Chicos stjerneappell avtatt,
og han er ikke lenger familiens baby.
Hittil har han vært klistret til moren 24 timer i døgnet,
med det er på tide at han begynner å få venner.
Og med god grunn.
Vennskap gir støtte under jevnlige familiefeider.
Og det er en ekstra fordel med daglige spabehandlinger.
Det er ingen mangel på lekekamerater i en storfamilie.
Men for Chico er lekeplassen skremmende.
Det er som første skoledag.
Kanskje et vennlig ansikt først.
Hva med tanten hans?
Nei, ikke interessert.
Og tenårings-søskenbarna vil ikke ha en baby som hemmer dem heller.
All denne avvisningen gjør vondt.
Ingen vil ha noe med ham å gjøre.
Men Chico er ikke den eneste som sliter med å finne en lekekamerat.
En annen som også er alene.
Samme alder,
samme størrelse.
De er et perfekt par.
Endelig har Chico funnet sin aller første venn.
Det er en god begynnelsen og grunnlaget for hans eget sosiale nettverk.
I noen storfamilier kommer vennskap lettere.
I en de mest omsorgsfulle familiene som finnes,
kan tre måneder gamle Jasiri velge fritt blant yngre lekekamerater.
Han er også omringet av eldre forbilder
som skal lære ham alle overlevelsesteknikkene han trenger.
Dagen første leksjon er også den morsomste.
Bryting.
Som alle hanner
leker hans eldre søskenbarn for å teste hverandres styrke.
Jasiri er klar,
og hvem er bedre å trene på enn mamma?
Toppkarakter for entusiasme, men utførelsen må jobbes med.
Her kommer noen som passer bedre.
Jasiri er kanskje mindre, men han er full av pågangsmot.
Seier!
Men livet er ikke bare en lek.
Uten regn på ukevis
blir godt beite vanskeligere å finne,
så flokken må bevege seg.
Jasiris overlevelse ligger i familiens hender,
og den neste leksjonen er den viktigste
han noensinne vil lære.
SØR-AFRIKA MPUMALANGA
Den lille løveungen Kaya lærer også om storfamilielivet.
Byttet hun koste seg med sammen med moren og brødrene
har blitt stjålet av deres egen familie, MalaMala-flokken.
Ingenting, ikke engang familie, kommer mellom en løve og maten dens.
Etter å ha blitt gjenforent med ungene kan Kayas mor bare observere på avstand.
For å gjøre saken verre
har søsteren hennes sluttet seg til flokken uten dem.
Nå er hun alenemor igjen og tilbake til start.
Og det er ikke lurt av dem å holde seg nær byttet.
Uten hjelp kan ikke Kayas mor ta seg av dem mye lenger.
Hun må være tålmodig
og finne et roligere øyeblikk for å introdusere ungene for flokken.
Nok en gang må Kaya og brødrene hennes vente litt til.
Jasiris familie er vennligere når det gjelder måltider,
selv når næringsrik mat er vanskelig å finne.
På lange reiser
er han avhengig av mammas melk for å holde energien oppe.
Men i dag er det på tide at Jasiri prøver noe nytt:
Å finne sin egen mat.
Og det betyr å lære verktøyet sitt å kjenne:
snabelen.
Den fineste nesen i hele dyreriket.
Den kan bli hele 2 meter lang.
Bøye, vri og gripe som en hånd.
Sterk nok til å dytte over et tre,
med delikate fingerlignende tupper som kan ta blader av en gren.
Men for Jasiri er det vanskeligere å koordinere snabelen enn det virker.
Å plukke et enkelt blad krever pinlig nøyaktighet.
Kanskje gress er enklere?
Moren hans viser hvordan det gjøres.
Han vil, han vil, men får det ikke til.
Etter en morgen med forsøk
er belønningen hans bare ett gresstrå.
En beskjeden start,
men det er slitsomt for en så liten elefant.
Under den brennende solen
holder Jasiri på å bli farlig overopphetet.
Det eneste familien kan hjelpe ham med, er å skygge ham med kroppene sine.
Uten tegn til regn blir livet vanskeligere for Jasiri.
Den neste avgjørelsen familien tar, er avgjørende for hans overlevelse.
Andre babyer som blir født inn i store familier
må klare seg selv for å få dekket sine behov.
Tilbake i Costa Rica
har Chico vært opptatt med å utvide sitt sosiale nettverk.
Men det er ett viktig område han må jobbe med alene:
Det er tid for frokost.
Og i denne strenge kjærlighet-familien kommer ingen til å dele
eller vise ham hvor han kan finne mat.
Chico må finne ut av dette ved å se på de andre.
Kanskje dette hule treet inneholder noe deilig.
Nei, bare regnvann.
Chico er sulten,
men aner ikke hva som er godt på menyen.
Noen ting er ikke modne helt enda.
Andre ting er helt uspiselige.
Mens andre er rett og slett fæle.
Når han finner noe velsmakende…
…går det ikke upåaktet hen.
De store barna tar det.
Sultne Chico prøver en siste taktikk:
tigge av en voksen.
Som siste utvei går han etter restene.
Men bakken er ikke noe blivende sted.
En kongeboa.
Chico er ikke klar over faren som nærmer seg.
Hvis han blir tatt, har han ingen sjanse mot dette dødelige rovdyret.
Men han er ikke alene.
De nye vennene hans slår alarm,
og hele familien svermer rundt slangen.
Chico ser på fra trygg avstand.
Mens familien er distrahert,
ser han en uventet mulighet.
Med litt innsats…
…vinner han jekkpotten.
Uten noen til å stjele den fra ham,
nyter han sin første saftige siriss alene.
Chico er kanskje ung,
men han har bevist at han kan overliste konkurrentene.
Og han kan stole på støtten fra sine nye venner i mange år fremover.
Endelig får han tak på storfamilielivet.
Langs bredden av Sand River
kan Kayas mor ha funnet en mulighet
for at ungene kan få møte flokken sin.
Velfødd og søvnige etter måltidet
slapper familien av.
Dette er øyeblikket.
Hun er usikker på mottagelsen og skjuler ungene.
Flokkens glede over å se henne er tydelig.
Men får ungene samme velkomst?
Hvis faren deres aksepterer dem, vil resten av flokken følge etter.
Det er opp til moren deres å overbevise ham.
Dette er det største øyeblikket i Kayas liv.
Hennes dristigere brødre nærmer seg først.
Kaya venter klokt for å forsikre seg om at mottagelsen er hjertelig.
Beroliget
går hun frem for å møte faren sin.
Endelig
har Kaya fått aksept fra faren
og sikrer sin plass i MalaMala-flokken.
Ungene kan endelig møte resten av familien.
Nå begynner Kayas indre løvinne å dukke opp…
…og en lovende jeger trer frem.
Hun er ikke lenger en usikker liten unge og blir endelig med på brødrenes lek.
Forholdet Kaya bygger til familien nå
vil vare livet ut.
Endelig er Kaya der hun hører hjemme.
På de uttørkede slettene i Kenya
gjør Jasiris familie alt de kan
for å holde kalven skjermet fra den brennende solen.
Jasiri trenger desperat hjelp.
Flokken oppdager noe velkjent i luften…
…og oppfordrer utmattede Jasiri til å samle styrke og reise seg.
Ikke et øyeblikk for tidlig.
Jasiris første uvær.
Regn bringer alltid noe spesielt.
Ferskt gress.
De voksne vet at de mest fruktbare beitene er på den andre siden av elven.
Sist Jasiri gikk over her, ble han feid nedstrøms.
Han er nervøs.
Å gå ut i vannet er skremmende.
Men hele familien hans er der for å oppmuntre ham, hele veien.
Ved å stole på familien
har Jasiris verden forvandlet seg fra frykt til triumf!
Og han begynner å få orden på snabelen.
I løpet av det neste tiåret av hans liv
vil familien dele all sin kunnskap og visdom med ham.
Men foreløpig kan Jasiri nyte å være flokkens baby.
Ikke alle babyer har det så lett med å bygge bånd med familiene sine.
I Okavangodeltaet
må villhunden Duma lære å stole på søsknene sine…
…når hun uheldigvis fører dem alle i fare.
Tekst: Anniken Einan