EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
I udkanten af Okavangodeltaet i Botswana
lærer en ny generation om deres verden.
Disse små ballademagere er ti uger gamle vildhundehvalpe.
Duma er den mest selvsikre af dem.
Hun er altid på udkig efter eventyr
og vil gerne være en fremtidig leder.
Hvalpenes forældre er alfaerne.
Men alle de voksne arbejder lige hårdt for at opfostre denne familie.
Mens flokken er på jagt,
holder fætter Bamba vagt ved hulen.
Dette sammentømrede hold har et af de stærkeste bånd i naturen.
Bånd, som hvalpene opbygger
og som snart vil afgøre Dumas fremtid.
TÆTTE BÅND
For mange vilde dyreunger kan en tæt familie
være forskellen på liv og død.
MWEYA-HALVØEN
Disse fire unger er zebramanguster.
Tre modige piger
og deres generte bror, Quito.
Efter fire uger i deres hule
får de deres første glimt af verden.
De har en stor familie på 35, der passer på dem.
Men ungerne er nemme mål for rovdyr.
Quito og hans søstre har kun halvtreds procent chance for
at overleve de næste par måneder.
For at forbedre deres odds må hver unge finde sammen med en voksen,
der kan lære dem de færdigheder, de har brug for ude i verden.
Quitos mor vil fortsat give dem mælk,
men den daglige børnepasning er et familieanliggende.
Jo stærkere et bånd de har med deres værge,
jo bedre er deres chancer.
Alle ungerne har fået en makker.
Alle undtagen Quito.
Han er ikke påtrængende nok til at overtale en voksen.
Så lige nu er han alene.
Pigerne lærer allerede, hvad de skal spise.
Termitter…
…tusindben, biller
og selv små slanger står på menuen.
Men mens hans søstre bliver mætte,
bliver stakkels Quito mere sulten.
Han tager mod til sig og nærmer sig sin storebror, Quboua.
Men teenageren har ingen interesse i at være babysitter.
Hvis han ikke snart finder sammen med en voksen,
er Quitos fremtid langt fra sikker.
Mens nogle af de små kæmper for at knytte bånd…
…er der i Alaskas iskolde vand
en baby og en hengiven mor, der ikke kan vristes fra hinanden.
Denne lille havodder hedder Kesari.
Hun er fire uger gammel og hele sin mors verden.
Hun er blevet båret rundt af sin enlige mor
hver dag den sidste måned.
Selv om hun er født i vandet,
har Kesari ikke koordinationen til at kunne svømme.
De andre unger på hendes alder begynder at få svømmetimer.
Og det burde Kesari også.
Men med gratis transport fra mor er hun glad, hvor hun er.
Hun er virkelig en forkælet unge,
men det er vigtigt at blive soigneret.
Hun pjusker Kesaris pels, så luft bliver fanget ved hendes hud
og giver hende livsvigtig isolering mod gletsjervandet.
Hun ville ikke holde en dag uden det.
Alle Kesaris behov bliver dækket,
og der er nærende mælk på hanen.
Der går fem måneder, før Kesari er fravænnet modermælken.
Det tager meget af hendes mors energi,
og hun har virkelig brug for noget at spise.
Men hvis hun dykker efter mad,
må hun lade sin datter være alene og ubeskyttet.
Hun kan ikke efterlade Kesari på land.
Den nærmeste ø er allerede optaget.
Og kysten er et klart nej.
Hendes mors eneste mulighed er at efterlade sin datter på overfladen.
Men det er risikabelt.
Hvidhovede havørne kommer her for at fiske,
men de tager gerne en ubevogtet odderunge.
På trods af farerne
tager Kesaris mor en chance, mens hun sover.
En søstjerne er lige det måltid, hun har brug for.
Hun ser hurtigt til sin datter
og dykker ned efter en portion mere.
Tidevandet skifter hurtigt ved denne del af kysten.
På få minutter
flyder Kesari over 100 meter væk fra, hvor hendes mor efterlod hende.
Kesaris mors dyrebare baby er væk, da hun kommer tilbage.
Selv med verdens mest hengivne forældre
er det meget farligt at vokse op i naturen.
Især for mangusten Quito,
der stadig prøver at finde nogen, der vil tage imod ham.
Forholdet mellem hans søstre og deres mentorer
bliver stærkere for hver dag.
De får også mere og mere selvtillid.
Ved at slås for sjov lærer de selvforsvar…
…og Quito går glip af det.
Han lister sig hen til Quboua,
men endnu en gang bliver han afvist.
Quito mangler andet end bare lektioner.
Mentorer er også livvagter.
En marabustork kan sluge en unge i én bid.
Og rovdyr er ikke den eneste trussel mod Quito.
Når aftenen nærmer sig, opstår der en endnu større fare.
Familien har fået færten af noget få meter fra hulen.
En rivaliserende bande manguster er kommet ind på deres territorium.
Bandekrige er brutale…
…og hvis familien bliver angrebet, overlever ungerne måske ikke.
Der er ingen tid at spilde.
De må flytte hule,
og de må flytte nu.
OKAVANGODELTAET
I det sydlige Afrika er vildhundefamilien også truet.
Babysitter Bamba er på vagt mod rovdyr.
Og han har set det farligste af dem alle.
En løve.
Kun 60 meter fra, hvor Duma og hendes søskende sover.
Løven er måske alene, men for små unger
er hun dødsensfarlig.
Han risikerer sit liv og konfronterer fjenden.
Men den ubudne gæst rykker sig ikke.
Og hun har fået øje på hvalpene.
Bamba er hjælpeløs alene.
Men hjælpen er på vej.
Én hund er ikke nok,
men fire er nok til at sende løven på flugt.
Faren er ovre…
…og det er spisetid.
Alle de voksne giver 100 procent for denne familie.
De arbejder sammen for at beskytte
og fodre hvalpene.
Men at tænke på andre først er noget, Duma endnu ikke har lært.
Hvert måltid er en chance for at hævde sig.
Men Duma får snart ikke alt foræret mere.
Hendes verden er ved at blive større og farligere.
I Alaska balancerer Kesaris liv allerede på en knivsæg.
Den lille unge er væk.
Og hendes mor er desperat.
Pludselig
hører hun et velkendt kald.
Mor og datter er sammen igen.
Hun troede, hun havde mistet hende,
så mor beslutter, at det er tid til lidt barsk kærlighed.
Fra nu af kommer Kesari i træningslejr.
Først et par korte dyk for at vænne sig til vandet.
Så svømmetræning.
Hun opmuntrer hende og holder hende lidt i ørerne,
og Kesari får styr på det langsomt, men sikkert.
På kun to uger har hun mestret at sprøjte rundt på overfladen.
Men at dykke under vandet er en anden historie.
Hendes forsøg på at finde mad er ikke så succesfulde.
Men heldigvis får hun stadig mad af sin mor.
Kesari trives.
Hun er ikke længere en tilbagelænet baby,
men en lille pige, der bliver mere selvstændig for hver dag.
Det utrolige bånd, de to har,
giver Kesari de bedste chancer i fremtiden.
Om fire måneder vil denne lille unge gå sin egen vej.
Men indtil da kan de to nyde deres dyrebare tid sammen.
I Uganda
har familiens styrke aldrig været vigtigere
for Quito og hans søstre.
Under truslen om angreb flytter familien hule.
Det er en kort tur, men gennem et farligt kvarter.
Pigerne har nogen, der passer på dem.
Men lille Quito har ingen ved sin side.
De mangler stadig halvdelen af rejsen,
men han er allerede sakket bagud.
Han er alene i det fri.
En kampørn er stor nok til at tage en voksen,
såvel som en unge.
Quito har ingen chance, hvis han bliver set.
Han kan kun kalde efter hjælp.
Storebror Quboua kommer til undsætning,
ikke et øjeblik for tidligt.
Kysten er klar,
og familien går videre.
Lyden af Quito i fare var det, Quboua havde brug for.
Og endelig har Quito det særlige bånd, han længtes efter.
Familien når endelig i sikkerhed i deres nye hjem.
Med udsigt over søen…
…og masser at spise og drikke.
Quito har haft en vaklende start,
men livet ser bedre ud nu.
Selv om Quboua tøvede i begyndelsen,
viser han sig at være den mest opmærksomme mentor af alle.
Vejen til voksenlivet er udfordrende.
Men Quito har gode chancer med familiens støtte.
Det er en ny dag og en ny milepæl for Duma og hendes søskende.
Dumas mor har besluttet at stoppe med at komme med mad til ungerne…
…og i stedet tage ungerne med til maden.
Det er første gang, de har været så langt fra deres hule.
Selv frygtløse Duma er ikke så sikker i sin sag.
Ungernes første måltid er en impala…
…og Duma kan ikke vente med at komme i gang.
I denne familie kommer hvalpene først…
…og det er først de voksnes tur, når hvalpene er mætte.
Duma er ikke så tålmodig.
Mens hendes værger er optaget, begynder hun at udforske.
Og hendes søskende følger efter.
Et termitbo er det perfekte klatrestativ.
Da dristige Duma vil vende tilbage…
…går det op for hende, hun ikke aner, hvilken vej hun skal gå.
Som selvudnævnt leder
vælger hun en retning.
Men det er den forkerte vej.
Denne våde jord er helt ny for dem.
Duma er faret vild med sine søskende.
Tilbage ved byttet indser Bamba, at ungerne er forsvundet,
så han samler et eftersøgningshold.
Normalt kan de lugte hvalpene,
men de kan ikke få færten af dem i den stærke vind.
Hvalpenes liv afhænger nu af deres bånd med familien.
Duma lærer, hvor vigtigt det er at være en del af et hold.
Hvalpene har brug for deres flok,
og de har brug for dem nu.
Tekster af: Martin Larsen