EN DOKUMENTÄRSERIE FRÅN NETFLIX
I utkanten av Okavangodeltat i Botswana
lär sig en ny generation om sin värld.
Det här busiga gänget är vildhundsvalpar, endast tio veckor gamla.
Duma är den mest självsäkra av dem.
Hon är alltid på jakt efter äventyr,
och anser sig själv vara en framtida ledare.
Valparnas föräldrar är alfaparet.
Men alla vuxna jobbar lika hårt med att uppfostra familjen.
Medan flocken är ute och jagar,
vaktar kusin Bamba lyan.
Den här fantastiska flocken har ett av de starkaste banden till varandra
som man kan hitta i naturen.
Band som valparna måste bygga upp,
och som snart kommer att avgöra om Duma överlever eller inte.
SOCIALA BAND
För många ungar kan skillnaden mellan att vara nära sin familj eller inte,
bli till en fråga om liv eller död.
UGANDA MWEYA-HALVÖN
De här fyra ungarna är sebramanguster.
Tre modiga tjejer,
och deras blyga bror, Quito.
Efter fyra veckor inne i boet,
tar de sig sin allra första titt på världen utanför.
De har en stor familj på 35 manguster som tar hand om dem.
Men en unge är ett lätt byte för ett rovdjur.
Quito och hans systrar har bara 50 procents chans
att överleva de kommande månaderna.
För att förbättra oddsen måste varje unge samarbeta med en vuxen
som kan lära dem allt de behöver veta om livet utanför boet.
Quitos mamma kommer att fortsätta ge dem mjölk,
men den dagliga barnomsorgen sköter familjen tillsammans.
Om de skapar ett starkt band till den vuxna mangusten,
ökar deras chanser för överlevnad.
Alla ungar har nu parats ihop med en vuxen.
Alla utom Quito.
Han är inte framfusig nog för att övertala någon att ta sig an honom.
Så just nu är han ensam.
Tjejerna lär sig redan vad man kan äta.
Termiter…
…tusenfotingar, skalbaggar,
och till och med små ormar står på menyn.
Men medan hans systrar äter sig mätta blir stackars Quito bara hungrigare.
Han tar mod till sig och går fram till sin storebror, Quboua.
Men tonåringen är inte intresserad av att vara barnvakt.
Hittar han inte en vuxen som tar sig an honom snart,
är Quitos framtid långt ifrån säkrad.
Vissa ungar får kämpa med att knyta an…
…men i Alaskas iskalla vatten
finns en unge som knappt lämnar sin hängivna mamma en sekund.
Den här lilla havsuttern heter Kesari.
Hon är fyra veckor gammal och viktigast i världen för sin mamma.
Hennes ensamstående mamma har burit på henne
sen hon föddes för en månad sen.
För trots att hon föddes i vattnet,
har Kesari ännu inte koordination nog för att kunna simma.
De andra ungarna i hennes ålder börjar få simlektioner.
Och det borde Kesari också få.
Men hon är nöjd med att transporteras av mamma.
Hennes mamma tar väl hand om henne,
men pälsvård är viktigt.
När hon fluffar upp Kesaris päls fångas luften intill hennes hud,
vilket skapar en livsviktig isolering mot glaciärvattnet.
Utan detta skulle hon inte överleva en dag.
Alla Kesaris behov är tillgodosedda,
vilket inkluderar så mycket mjölk hon kan dricka.
Det dröjer fem månader till innan Kesari helt slutar att amma.
Det tar mycket energi från hennes mamma,
som verkligen skulle behöva äta.
Men att dyka efter mat
innebär att hon måste lämna sin dotter ensam och utan skydd.
Hon kan inte lämna Kesari på land.
Den närmaste ön är redan upptagen.
Och det går definitivt inte att lämna henne på stranden.
Hennes mammas enda alternativ är att lämna henne vid ytan.
Men det är riskabelt.
Vithövdade havsörnar kommer hit för att fiska,
men de tar gärna en liten utter som lämnats obevakad.
Men trots farorna
tar hennes mamma tillfället i akt medan Kesari sover.
En sjöstjärna är precis den kaloririka måltid hon behöver.
Hon kollar snabbt till sin dotter,
och dyker sen ner igen.
Vid den här delen av kusten kan strömmarna ändras snabbt.
På bara några få minuter
har Kesari drivit 100 meter från platsen där hennes mamma lämnade henne.
När hon återvänder är hennes älskade unge försvunnen.
Även om man har den mest hängivna föräldern i världen,
är det farligt att växa upp i vildmarken.
Särskilt för mangusten Quito,
som fortfarande försöker hitta någon som vill ta sig an honom.
Relationerna mellan hans systrar och deras mentorer
blir starkare för varje dag.
Precis som deras självförtroende.
Ungarna lär sig självförsvar genom låtsasslagsmål…
…och Quito går miste om det.
Han går fram till Quboua,
men han blir återigen avvisad.
Quito går miste om mer än bara lektioner.
Mentorerna är också livvakter.
En maraboustork kan svälja en unge hel.
Och det är inte bara rovdjur som hotar Quito.
När kvällen närmar sig, dyker en ännu större fara upp.
Familjen får vittring på något precis utanför boet.
Ett rivaliserande mangustgäng kom precis in i deras revir.
Revirkrig är brutala…
…och om familjen attackeras är det inte säkert att ungarna överlever.
Nu är det bråttom.
De måste flytta,
och de måste göra det nu.
BOTSWANA OKAVANGODELTAT
I södra Afrika står vildhundsfamiljen också inför ett hot.
Barnvakten Bamba står och spanar efter rovdjur.
Och han har fått syn på det farligaste av alla.
Ett lejon.
Endast 60 meter från där Duma och hennes syskon ligger och sover.
Fast det bara är ett ensamt lejon, är hon livsfarlig för små valpar.
Bamba riskerar livet och konfronterar fienden.
Men inkräktaren står kvar.
Och hon har upptäckt valparna.
Ensam har Bamba inte en chans.
Men hjälp är på väg.
En ensam hund skulle hon lätt kunna hantera,
men fyra är tillräckligt för att lejonet ska ge sig av.
Faran är över…
…och det är middagsdags.
Alla vuxna ger 100 procent för den här familjen.
Tillsammans skyddar de
och matar valparna.
Men att prioritera andra är något Duma inte har lärt sig än.
För henne är varje måltid en chans att hävda sig.
Men snart kommer Duma att få klara sig själv.
Hennes värld kommer snart att både bli större och farligare.
I Alaska är Kesari illa ute.
Hon är försvunnen.
Och hennes mamma börjar få panik.
Plötsligt
hörs ett bekant rop.
Mor och dotter har återförenats.
Efter att nästan ha förlorat henne,
bestämmer mamma att det är dags att sätta igång på allvar.
Från och med nu kommer Kesari att få träna hårt.
Först får hon doppa sig snabbt för att vänja sig vid vattnet.
Sen börjar simskolan.
Medan mamma uppmuntrar henne och försiktigt håller henne i örat,
börjar Kesari sakta men säkert att lära sig.
På bara två veckor har hon lärt sig att plaska på ytan.
Men att dyka under vattnet är en helt annan sak.
Hennes försök att hitta mat går sådär.
Men som tur är får hon fortfarande mat av sin mamma.
Kesari växer och frodas.
Hon är inte längre en bebis, utan en liten flicka
som blir alltmer självständig för varje dag som går.
Det fantastiska bandet mellan mor och dotter
ger Kesari de bästa förutsättningarna för att lyckas i framtiden.
Om fyra månader kommer den här lilla ungen att ge sig av.
Men till dess kan de njuta av denna värdefulla tid tillsammans.
I Uganda
är familjen viktigare än någonsin för Quito och hans systrar.
Deras revir hotas och familjen behöver hitta ett nytt bo.
De behöver inte gå långt, men genom ett farligt område.
Tjejerna har någon som tar hand om dem.
Men lille Quito har ingen vid sin sida.
Med halva sträckan kvar,
har han redan hamnat på efterkälken.
Han är ensam och utan skydd.
En stridsörn är stor nog att fånga såväl vuxna som ungar.
Om Quito upptäcks är hans chanser små.
Det enda han kan göra är att ropa på hjälp.
Storebror Quboua kommer till undsättning.
Det var nära ögat.
Kusten är klar och familjen går vidare.
Att höra ljudet av Quito i fara var vad Quboua behövde.
Och äntligen har Quito fått det speciella bandet han längtat efter.
Framför dem har familjen äntligen nått sitt nya hem.
Med sjöutsikt…
…och gott om vatten och mat.
Quito har haft en tuff start,
men nu ser livet ljusare ut.
Trots att Quboua tvekade i början,
visar han sig vara den mest omsorgsfulla mentorn av dem alla.
Vägen till vuxen ålder är full av utmaningar.
Men med familjens stöd har Quito god chans att ta sig dit.
Det är en ny dag och en ny milstolpe för Duma och hennes syskon.
Dumas mamma har bestämt att det är dags att sluta ta hem mat till valparna…
…och istället ta med valparna till maten.
Det här är första gången de har varit så här långt från lyan.
Och till och med modiga Duma känner sig lite osäker.
Första gången valparna äter ute, serveras impala…
…och Duma ser fram emot det.
I den här familjen kommer valparna först…
…och först när de har ätit sig mätta, är det de vuxnas tur.
Duma är inte speciellt tålmodig.
Medan de andra är upptagna, går hon på upptäcktsfärd.
Och hennes syskon följer efter.
En termitstack är den perfekta klätterställningen.
Men när modiga Duma börjar gå tillbaka…
…visar det sig snart
att hon inte har en aning om åt vilket håll hon ska gå.
Som självutnämnd ledare
väljer hon en riktning.
Men det är fel håll.
De har aldrig sett den här våta marken förr.
Duma har fått sina syskon att gå ordentligt vilse.
Borta vid bytet inser Bamba att valparna är försvunna,
och de börjar genast att söka efter dem.
Vanligtvis kan de lukta sig till valparna,
men när vinden blåser så här hårt, är det omöjligt.
Nu hänger ungarnas liv på deras band till familjen.
Duma lär sig hur viktigt det är att vara en del av ett lag.
Valparna behöver sin flock,
och de behöver den nu.
Undertexter: Lina Olsson