‫- סדרה תיעודית של NETFLIX -‬
‫בקצה הדרומי ביותר של העולם,‬
‫חיים חדשים מתחילים.‬
‫לאחר תשעה שבועות בביצה הזו‬
‫המאוזנת על רגליו של אבא,‬
‫פיקו, אפרוח הפינגווין הקיסרי,‬ ‫רואה לראשונה את העולם שבחוץ‬
‫ואת אביו האוהב.‬
‫אין מקום קשוח יותר להתחיל בו את החיים.‬
‫עם טמפרטורות שמגיעות למינוס 37 מעלות,‬
‫ורוחות שמגיעות למהירות של 240 קמ"ש…‬
‫ביתו של פיקו הוא אחד מבתי הגידול‬ ‫העוינים ביותר בכדור הארץ.‬
‫יש לפניהם שלושה חודשים מפרכים של חורף.‬
‫פיקו חייב להישאר‬ ‫צמוד לרגליים של אביו בכל רגע נתון…‬
‫או שהוא יקפא למוות בתוך דקות ספורות.‬
‫ואיום נוסף מרחף מעל ראשו.‬
‫אספקת מזון התינוקות של אבא‬ ‫תספיק לשבוע אחד בלבד.‬
‫פיקו צריך שאימו תחזור עם דגים בדחיפות‬ ‫כדי להישאר בחיים.‬
‫- בתים עוינים -‬
‫- לואנגווה, זמביה -‬
‫עבור תינוקות רבים שנולדים בטבע,‬
‫הגדילה בבית עוין ‬ ‫היא מלחמת הישרדות יומיומית.‬
‫העמק הלוהט הזה במרכז אפריקה‬
‫הוא ביתה של מיני,‬ ‫גורת אריות בת עשרה חודשים.‬
‫היא התינוקת במשפחה.‬
‫היא הקטנה ביותר מבין ארבעה גורים מתבגרים…‬
‫והחברותית מכולם.‬
‫הלהקה שלה מרעיפה עליה אהבה.‬
‫אבל חייה של מיני בסכנה.‬
‫שמונה קילומטרים צפונה משם,‬
‫שלושה זכרים נוודים נכנסו הרגע‬ ‫אל תוך הטריטוריה של המשפחה.‬
‫אם הם ישתלטו על הלהקה,‬ ‫הם יהרגו את כל הגורים,‬
‫כדי שיוכלו להביא צאצאים משלהם.‬
‫בתור הצעירה ביותר, מיני היא הפגיעה מכולם.‬
‫אך כרגע, יש לה בעיה דחופה יותר.‬
‫בחום של 37 מעלות, קשה למצוא טרף,‬
‫והמשפחה לא אכלה כבר כמה ימים.‬
‫סוף סוף,‬
‫אימא של מיני מבחינה בהזדמנות.‬
‫כל שש הנקבות הן ציידות מיומנות.‬
‫אך התגנבות אל טרף בלי צמחייה להסתתר בה‬
‫היא משימה בלתי אפשרית כמעט.‬
‫בדומה לניסיונות קודמים רבים שנעשו השבוע,‬
‫המצוד מסתיים בכישלון.‬
‫מיני, הסובלת מתת תזונה, תישאר רעבה שוב.‬
‫משפחתה יכולה להציע רק נחמה.‬
‫בבתי גידול עוינים מסוימים,‬ ‫קל לראות את האתגרים.‬
‫- הורסנטראנדיר, איסלנד -‬
‫באחרים, הרושם הראשוני עלול להטעות.‬
‫זוהי סילבר, גורת שועל שלג קטנה.‬
‫היא בת שישה שבועות.‬
‫ולרוע מזלה,‬
‫היא הנקבה היחידה בשגר‬ ‫ואחות לשלושה אחים שובבים.‬
‫היא בסך הכול רוצה חיים שקטים,‬
‫אך במשפחה הזו, זו לא אחת מהאפשרויות.‬
‫הזכרים אמנם חזקים יותר…‬
‫אבל סילבר היא ללא ספק החכמה בחבורה.‬
‫היום, אימה משגיחה‬ ‫על הצאצאים האנרגטיים שלה…‬
‫בזמן שאביהם יוצא לציד.‬
‫אם נתעלם לרגע מהאחים המעצבנים,‬ ‫נראה שזה המקום המושלם לגדול בו.‬
‫אבל למעשה,‬
‫האי שבו סילבר חיה‬ ‫הוא אחד מהעוינים ביותר בכדור הארץ.‬
‫הוא קרוב לחוג הארקטי, מכוסה בקרחונים‬ ‫ומוקף במי ים קפואים‬
‫עם זרמים תחתיים ידועים לשמצה.‬
‫מזג האוויר כאן יכול להשתנות ברגע,‬
‫ולהביא סערות, סופות פתאומיות,‬
‫ומפולות.‬
‫וזה אפילו לא האיום הגדול ביותר.‬
‫בעוד מספר חודשים, יגיע החורף.‬
‫הטמפרטורות יצנחו אל מתחת לאפס.‬
‫ועד אז, סילבר ואחֶיה‬ ‫יצטרכו לעמוד ברשות עצמם.‬
‫קודם, הגורים חייבים להשמין.‬
‫אך זה לא פשוט כפי שזה נשמע.‬
‫מזונם העיקרי הוא ציפורים נודדות.‬
‫אך הקנים שלהם‬ ‫נמצאים בטריטוריות של שועלים אחרים,‬
‫עם בעלים עוינים במיוחד.‬
‫אביה הנואש של סילבר‬ ‫מתגנב אל השטח של שכניו.‬
‫זה סיכון,‬
‫אך הוא לא יכול להניח למשפחתו לגווע ברעב.‬
‫כשאביה של סילבר מתקרב אל צוקי הקינון,‬
‫שכנו מבחין בו…‬
‫ורץ הישר אליו.‬
‫השכן מנצח.‬
‫למזלו של אבא של סילבר, הוא יצא ללא פגע.‬
‫עליו להמשיך לחפש מזון במקום אחר.‬
‫הגורים נעשים רעבים יותר.‬
‫אך לא משנה כמה הבנים יציקו לאימם…‬
‫אין לה מה לתת להם.‬
‫סילבר דומה יותר לאביה.‬
‫כשהיא נתקלת בבעיה,‬ ‫היא מנסה לפתור אותה בעצמה.‬
‫אולי אם מחפשים מספיק,‬ ‫אפשר למצוא משהו לאכול.‬
‫אך נחישות לבדה אינה מספיקה כדי לשרוד‬
‫את החורף העוין שלפניהם.‬
‫- ארכיפלג הנקודה הגיאולוגית‬ ‫אנטארקטיקה -‬
‫בקצה השני של העולם, לפיקו מצפה גורל דומה.‬
‫חייו תלויים בשובה של אימו.‬
‫ולמרבה המזל, ההמתנה שלו כמעט הסתיימה.‬
‫לאחר חודשיים בים,‬
‫אימא של פיקו חוזרת הביתה סוף סוף‬
‫עם בטן מלאה בדגים כדי להאכיל את בנה.‬
‫ההגעה הביתה דורשת מסע מפרך‬ ‫בן ארבעה ימים של חציית קרח ים.‬
‫אימא של פיקו נחושה להגיע לשם.‬
‫בדיוק כשמאגר המזון של אבא אוזל,‬
‫המשפחה מתאחדת…‬
‫ואבא של פיקו חושף את האוצר הקטן שלהם.‬
‫פיקו מוחלף בזהירות מהורה מסור אחד‬
‫לשני…‬
‫ומקבל את הארוחה שהוא זקוק לה כל כך.‬
‫לאחר שהוא בוחן את בנו עוד פעם אחת…‬
‫מגיע תורו של אבא‬ ‫לעשות את המסע הארוך אל הים‬
‫כדי להצטייד באספקה עבור פיקו.‬
‫כששני ההורים המסורים‬ ‫עובדים יחד במרוץ השליחים הזה,‬
‫פיקו מכפיל את גודלו ואף יותר, תוך זמן קצר.‬
‫הרגליים של אימו נראות פחות גדולות מבעבר.‬
‫הוא צריך להתחיל להתחבר‬ ‫עם אפרוחים אחרים בגילו.‬
‫אבל פיקו לא ממהר לעזוב את אימו.‬
‫הגיע הזמן למעט שכנוע.‬
‫בזהירות, הוא מתקרב‬ ‫לשני אפרוחים שנמצאים לבדם,‬
‫אבל לא נראה שהם מעוניינים להתיידד.‬
‫לאף אפרוח לא קל להיות עצמאי.‬
‫אבל בשלב כלשהו בחייהם עליהם להיות אמיצים,‬
‫ופיקו הגיע לשלב הזה עכשיו.‬
‫אימו יוצאת אל הים‬
‫ומשאירה אותו בפעוטון לראשונה בחייו.‬
‫הימים הראשונים תמיד הכי מפחידים.‬
‫והוא לא נפרד מאימו או מאביו‬ ‫מאז שהגיע לעולם.‬
‫עם קצת עידוד עדין מצד אימו,‬
‫האפרוח הקטן הזה עושה‬ ‫את הצעד הגדול הראשון שלו בדרך לעצמאות.‬
‫מבט אחרון על אימא…‬
‫ופיקו מתקבל לחבורה.‬
‫מעתה והלאה, הוא יבלה שבועות בכל פעם‬
‫בפנימייה הקרה ביותר בעולם,‬
‫כאשר הוא מצטופף עם חבריו החדשים‬ ‫כדי להתחמם.‬
‫לפיקו לא הייתה יכולה להיות‬ ‫התחלה קשה יותר בחיים.‬
‫אבל תודות למאמצים הבלתי מתפשרים של הוריו,‬
‫הוא הצליח לשרוד עד האביב.‬
‫בקרוב, הוא יהיה חזק מספיק‬ ‫כדי לדאוג לעצמו בלב ים.‬
‫עם הורים מסורים כמו אלה של פיקו,‬
‫גם הבתים הקפואים ביותר‬ ‫יכולים להרגיש חמימים.‬
‫באיסלנד, מזג האוויר מתחיל להשתנות.‬
‫החורף מתקרב.‬
‫וסילבר ואחיה צריכים לעלות במשקל בדחיפות.‬
‫אימא של סילבר מחפשת כל דבר שאפשר למצוא…‬
‫אך זה לא מספיק כדי לפטם ארבעה גורים.‬
‫בגלל אחיה השתלטנים,‬
‫סילבר לא מקבלת כמעט כלום.‬
‫מלאת תושייה כתמיד,‬
‫היא מוצאת דרכים אחרות להילחם ברעב…‬
‫אמפטרומיות.‬
‫פירות קטנים, אך מזינים.‬
‫וזה לא הדבר היחיד שהיא מצאה.‬
‫במרחק, אביה עלה על תגלית רצינית.‬
‫מפרץ מלא בציפורים‬
‫שלא שייכות לאף אחד.‬
‫אבל נהר קפוא עם זרמים חזקים מפריד בינו‬
‫לבין התשובה לבעיות של משפחתו.‬
‫הוא אוזר אומץ ונכנס למים.‬
‫שועלי שלג אינם שחיינים מטבעם.‬
‫זה המפלט האחרון עבור אבא של סילבר.‬
‫המשוכה הראשונה מאחוריו.‬
‫ועכשיו, לסיבה שלשמה הגיע.‬
‫בייאושו, אבא של סילבר מפשל.‬
‫הוא מנסה דרך אחרת.‬
‫הוא מלא התלהבות,‬
‫אך הוא צריך להתגנב.‬
‫בצידו השני של הנהר, סילבר קולטת הכול.‬
‫אבא שלה לא מתייאש.‬
‫סוף סוף, ההתמדה שלו משתלמת.‬
‫זו הארוחה המשמעותית הראשונה של סילבר‬ ‫זה שבועות, והיא רק שלה.‬
‫אך לאביה יש גם שלושה בנים רעבים.‬
‫הוא קורא לכולם לשולחן.‬
‫הזכרים מגיעים כשאבא צולל בפעם השנייה.‬
‫סילבר ידעת שהיא לא תזכה להצצה מוקדמת‬ ‫כשאבא יחזור עם הארוחה הבאה.‬
‫יש רק פתרון אחד.‬
‫היא מעולם לא שחתה לפני כן,‬
‫אך סילבר עושה את מה שנראה בלתי אפשרי.‬
‫היא מתגברת על המים הקפואים‬ ‫ועל הזרמים החזקים, ועוקבת אחרי אביה.‬
‫לפני שסילבר מגיעה לגדה השנייה,‬
‫אביה מצליח לצוד טרף נוסף.‬
‫סוף סוף, ארוחה מכובדת לבנים שלו.‬
‫בזמן שהזכרים נאבקים ביניהם על המזון…‬
‫מעבר לנהר,‬
‫סילבר שומרת על ריכוז.‬
‫ריסה שתשומת ליבה נתונה לבז.‬
‫זו ההזדמנות של סילבר.‬
‫היא עשתה זאת.‬
‫אפילו את הבז היא מנצחת בלי מאמץ.‬
‫הטרף הראשון שהיא צדה בעצמה.‬
‫המאמצים של סילבר ושל אביה‬ ‫שינו את גורל המשפחה.‬
‫יש להם את כל המיומנויות הדרושות להם‬ ‫כדי לשרוד את החורף שלפניהם.‬
‫זה נכון שיש דברים שלא משתנים אף פעם.‬
‫אחרי הכול, כשיש לך אחים,‬ ‫אי אפשר לצפות שהם לא יתגרו בך.‬
‫אבל סילבר הוכיחה שהיא אחות יוצאת מן הכלל…‬
‫ושיש לה את מה שנדרש‬ ‫כדי להצליח בביתה העוין.‬
‫בערבות הצחיחות של זמביה,‬
‫הצעירה במשפחה, מיני,‬
‫חלשה מרוב רעב‬ ‫ונאבקת לעמוד בקצב של שאר הלהקה.‬
‫המשפחה הצליחה להשיג ארוחה קטנה, סוף סוף.‬
‫זו הארוחה הראשונה שלהם זה ארבעה ימים.‬
‫מיני סוף סוף מדביקה את הפער.‬
‫אבל היא לא מספיק אסרטיבית או בטוחה בעצמה‬ ‫כדי להידחק פנימה.‬
‫אריות זקוקים לאומץ,‬
‫ומיני חייבת ללמוד להיות אסרטיבית הרבה יותר‬
‫אם היא רוצה לשרוד.‬
‫במיוחד כשהבית שלה הפך בדיוק לעוין יותר.‬
‫קילומטר וחצי משם, במעלה הנהר,‬
‫הזכרים הנוודים מתקרבים אליהם.‬
‫סימוני ריח הם סימן ודאי לכוונתם להשתלט.‬
‫שאגות הפולשים‬ ‫הם סימן אזהרה למיני ומשפחתה.‬
‫עליהם להביא את הגורים למסתור לפני החשיכה.‬
‫במיוחד את מיני, ‬ ‫שחייה מעולם לא היו בסכנה גדולה יותר.‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬