EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
På den sørligste spissen av verden
er et nytt liv i ferd med å begynne.
Etter ni uker inni dette egget,
balansert på pappas føtter…
…får keiserpingvinungen Pico sin første kikk på omverdenen
og sin hengivne pappa.
Dette er den hardeste starten man kan få på livet.
Med temperaturer ned til -35 grader
og vindhastigheter opp til 240 km/t…
…er Picos hjem ett av de mest fiendtlige på planeten.
Tre slitsomme vintermåneder venter.
Pico må holde seg limt til farens føtter hele tiden…
…ellers fryser han i hjel på få minutter.
Og det er en annen overhengende fare.
Den lagrede babymaten fra pappa varer bare i én uke til.
Pico er avhengig av at moren snart kommer tilbake med fisk for å overleve.
FIENDTLIGE HJEM
For mange ville dyreunger
betyr det å vokse opp i et fiendtlig hjem at hver dag er en kamp for å overleve.
Denne solbrente dalen i Sentral-Afrika
er hjemmet til den ti måneder gamle løveungen Minnie.
Hun er familiens baby.
Den minste av fire tenåringsunger.
Og den mest kjærlige.
Flokken hennes forguder henne.
Men Minnies liv er truet.
Åtte kilometer nordover
har tre nomadiske hanner tatt seg inn i familiens territorium.
Hvis de tar over flokken, vil de drepe alle ungene
slik at de kan få sine egne.
Som den yngste er Minnie mest sårbar.
Men akkurat nå har hun et mer presserende problem.
Det er sjeldent med bytte i 37 graders varme,
og familien har ikke spist på flere dager.
Endelig har Minnies mor øynet en mulighet.
Alle de seks hunnene er mesterlige jegere.
Men å snike seg inn på bytte uten å kunne skjule seg
er nærmest umulig.
Som så mange tidligere forsøk denne uken,
ender det med fiasko.
Nok en gang vil underernærte Minnie forbli sulten.
Familien hennes kan kun tilby trøst.
I noen fiendtlige hjem er utfordringene lette å få øye på.
ISLAND HORNSTRANDIR
I andre kan skinnet bedra.
Dette er den lille polarreven Silver.
Hun er seks uker gammel.
Og dessverre for henne
er hun eneste jente blant tre uregjerlige brødre.
Hun liker det stille liv,
men i denne familien ligger ikke det i kortene.
Guttene har kanskje musklene…
…men Silver har definitivt hjernen.
I dag holder moren øye med den bråkete gjengen…
…mens faren er på jakt.
Bortsett fra brødrene virker det som et idyllisk sted å vokse opp.
Men faktisk
er Silvers øyhjem et av de mest fiendtlige på planeten.
I nærheten av polarsirkelen er det et dekke av isbreer
omgitt av isete hav
med beryktede understrømmer.
Været kan endre seg på et øyeblikk
og bringe kuling, plutselige stormer
og jordskred.
Det er ikke engang den største trusselen.
Om noen måneder er det vinter.
Temperaturen vil synke under frysepunktet.
Og innen den tid må Silver og brødrene klare seg selv.
Valpene må fetes opp fort.
Men det er lettere sagt enn gjort.
Hovedmaten deres er trekkfugler.
Men reirene deres er i andre rev-territorium
med ekstremt fiendtlige eiere.
Silvers desperate far sniker seg inn på naboens terreng.
Det er en risiko,
men han kan ikke la familien sulte.
Idet Silvers far nærmer seg de hekkende klippene,
ser naboen ham.
Og setter kurs rett mot ham.
Naboen er seirende.
Silvers far er heldig som kommer uskadd fra det.
Han må fortsette å lete etter mat andre steder.
Valpene blir bare sultnere.
Men uansett hvor mye guttene plager moren…
…har hun ingenting å gi dem.
Silver ligner mer på sin far.
Hun prøver å løse problemer selv.
Det kan være noe å spise om du leter nøye nok.
Men besluttsomhet alene er ikke nok til å overleve
den fiendtlige vinteren som kommer.
ANTARKTIS POINTE GÉOLOGIE
På den andre siden av verden møter Pico samme skjebne.
Livet hans avhenger av morens tilbakekomst.
Heldigvis er ventetiden snart over.
Etter to måneder til sjøs
er moren til Pico endelig på vei hjem
med en mage full av fisk for å mate sønnen sin.
Det er en massiv fire-dagers tur over havisen for å nå hjem.
Picos mor er fast bestemt på å komme seg dit.
Idet pappas lager går tomt,
blir familien gjenforent.
Og Picos far viser frem deres lille gledesspreder.
Pico byttes forsiktig fra den ene kjærlige forelderen
til den andre.
Og blir gitt et sårt tiltrengt måltid.
Etter en siste kikk på sønnen…
…er det pappas tur til å dra til sjøs
for å hente forsyninger til Pico.
Med to hengivne foreldre i tospann
tar det ikke lang tid før Pico blir mer enn dobbelt så stor.
Morens føtter virker ikke like store som før.
Han burde henge med andre unger på sin egen alder nå.
Men Pico har ikke hastverk med å forlate moren sin.
Her kreves litt overtalelse.
Forsiktig nærmer han seg to unger som er alene,
men de er ikke så gira på å få venner.
Ingen unger syns det er lett å stå på egne ben.
Men det kommer en tid i alles liv når de må være modige.
Og for Pico er den tiden nå.
Moren hans skal til sjøs
og etterlater ham i barnehagen for aller første gang.
De første dagene er alltid skremmende.
Og han har ikke forlatt mamma eller pappa siden han ble født.
Med mors forsiktige oppmuntring
tar denne lille ungen sitt første store steg mot uavhengighet.
Et siste blikk tilbake på mamma…
…og Pico blir tatt inn i gjengen.
Fra nå av vil han tilbringe uker av gangen
i verdens kaldeste internatskole
i en klynge med sine nye venner for å få varme.
Pico kunne ikke ha fått en tøffere start på livet.
Men takket være foreldrenes utrettelige innsats,
har han klart seg til våren.
Snart er han sterk nok til å klare seg alene på havet.
Med foreldre så hengivne som Picos
kan selv de kaldeste hjemmene føles varme.
På Island begynner været å snu.
Vinteren kommer.
Og Silver og brødrene hennes må legge på seg.
Silvers mor skraper sammen det hun klarer…
…men det holder ikke for å feite opp fire unger.
Med påtrengende brødre
får Silver nesten ingenting.
Hun er ressurssterk
og finner andre måter å holde sulten på avstand på.
Kreklinger.
Små, men næringsrike.
Og det er ikke alt hun legger merke til.
I det fjerne har faren gjort en stor oppdagelse.
En bukt full av fugler
som ikke tilhører noen.
Men en rask, iskald elv står mellom ham
og svaret på familiens problemer.
Han tar mot til seg og våger spranget.
Polarrev er ikke naturlige svømmere.
Dette er siste utvei for Silvers far.
Første hinder er overvunnet.
Nå til grunnen for at han er her.
I sin desperasjon mislykkes faren til Silver.
Han prøver en annen metode.
Han har nok entusiasme.
Det han trenger er list.
På motsatt side tar Silver alt inn.
Faren hennes gir ikke opp.
Endelig får han betalt for utholdenheten.
Silvers første anstendige måltid på flere uker,
helt for seg selv.
Men faren hennes har tre sultne gutter også.
Han ringer i middagsklokken.
Guttene ankommer mens pappa våger spranget for andre gang.
Silver vet at hun ikke får noe når faren bringer neste måltid.
Det er bare én ting å gjøre.
Hun har aldri svømt før,
men Silver gjør det tilsynelatende umulige.
Hun våger seg på iskaldt vann og sterke strømmer for å følge faren sin.
Før Silver kommer til den andre siden,
feller faren hennes nok et bytte.
Endelig et skikkelig måltid til sønnene.
Mens guttene kjemper seg imellom…
…holder Silver fokus på den andre siden av elven.
En krykkje distrahert av en falk.
Det er Silvers sjanse.
Hun klarte det.
Selv falken tar hun med fatning.
Hennes første bytte noensinne.
Mellom dem har Silver og faren endret familiens lykke.
De har alle ferdighetene de trenger for å overleve vinteren.
Visse ting endrer seg aldri.
Du kan jo ikke ha brødre og ikke forvente å bli ertet.
Men Silver har bevist at hun er en eksepsjonell søster…
…som har det som kreves for å overleve i et fiendtlig hjem.
På de uttørkede slettene i Zambia
er familiens baby, Minnie,
svak av sult og sliter med å holde tritt med flokken.
Familien har endelig fått tak i et lite måltid.
Deres første på fire dager.
Minnie tar dem endelig igjen.
Men hun er ikke selvsikker eller påtrengende nok til å få noe.
Løver trenger mot,
og Minnie må lære å være mye mer bestemt
om hun skal overleve.
Særlig siden hjemmet hennes har blitt fiendtligere.
Et par km lenger opp
flytter de nomadiske hannene inn.
Duftmarkering er et sikkert tegn på at de ønsker å overta.
Inntrengernes brøl er et faresignal for Minnies familie.
De må få gjemt ungene før det blir mørkt.
Spesielt Minnie, hvis liv aldri har vært i større fare.
Tekst: Anniken Einan