ДОКУМЕНТАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
У найпівденнішій частині світу
починається нове життя.
Після дев'яти тижнів у цьому яйці,
балансуючи на татових ногах…
імператорське пінгвіненя Піко вперше бачить зовнішній світ
і свого люблячого батька.
Немає важчого місця, щоб почати життя.
З температурою до -37 градусів
і швидкістю вітру до 240 кілометрів на годину,
домівка Піко — одна з найнепривітніших на планеті.
Попереду три виснажливі місяці зими.
Піко має постійно бути прикутим до ніг батька,
інакше майже миттєво замерзне на смерть.
І наближається ще одна загроза.
Дитячої їжі, яку зберігає тато, вистачить ще на тиждень.
Піко терміново необхідно, щоб його мама скоро повернулася з рибою і він вижив.
НЕПРИВІТНЕ СЕРЕДОВИЩЕ
Для багатьох диких звірят
рости у ворожій домівці означає, що кожен день — це боротьба за виживання.
У випаленій сонцем долині в Центральній Африці
живе 10-місячне левеня Мінні.
Вона наймолодша в цій родині.
Найменша з чотирьох левенят-підлітків.
І найбільш любляча.
Прайд її обожнює.
Але життя Мінні під загрозою.
П'ятьма кілометрами північніше
три кочові самці ступили на територію родини.
Якщо вони захоплять прайд, вони вб'ють усіх дитинчат,
щоб могти виховати своїх.
Як наймолодша, Мінні найвразливіша.
Але зараз у неї є важливіша проблема.
Під 37-градусною спекою здобичі мало,
а сім'я не їла вже кілька днів.
Нарешті мама Мінні бачить шанс.
Усі шість самиць — майстерні мисливиці.
Але підкрастися до здобичі без сховку —
майже неможливо.
Як і багато попередніх спроб цього тижня,
вона закінчується невдало.
Мінні, яка недоїдає, залишиться голодною.
Її сім'я може запропонувати лише заспокоєння.
У деяких ворожих домівках випробовування видно одразу.
В інших перше враження може бути оманливим.
Це маленьке дитинча песця — Сільвер.
Їй шість тижнів.
На жаль для неї,
єдина дівчинка серед трьох неслухняних братів.
Вона за спокійне життя,
але цій родині не судилося його мати.
Хлопці можуть мати мускули…
але Сільвер точно має розум.
Сьгодні її мама стежить за своїм невгамовним виводком,
поки її тато на полюванні.
Попри надокучливих братів, це схоже на ідилічне місце для дорослішання.
Але насправді
рідний острів Сільвер — одна з найворожіших домівок на планеті.
Поруч з Північним полярним колом, він увінчаний льодовиками
й оточений крижаними морями
з горезвісними підводними течіями.
Погода тут може змінитися за мить,
приносячи шторми, урагани
та зсуви ґрунту.
І це навіть не найбільша загроза.
За кілька місяців настане зима.
Температура впаде нижче точки замерзання.
А до того часу Сільвер і її брати піклуватимуться про себе самі.
Дитинчата мають швидко набрати вагу.
Хоча це легше сказати, ніж зробити.
Їхня основна їжа — перелітні птахи.
Але їхні гнізда знаходяться на території інших песців
з дуже ворожими власниками.
Відчайдушний батько Сільвер прокрався на землю сусіда.
Це ризик,
але він не прирече сім'ю на голод.
Коли батько Сільвер наближається до гніздових скель,
його помічає сусід.
І прямує до нього.
Сусід тріумфує.
Батькові Сільвер пощастило піти неушкодженим.
Він мусить продовжити пошуки їжі в іншому місці.
Дитинчата стають голоднішими.
Але скільки б хлопці не набридали мамі…
їй нема що їм дати.
Сільвер більше схожа на батька.
Зіткнувшись з проблемою, намагається вирішити її самотужки.
Тут може бути якась їжа, якщо достатньо добре придивитися.
Але однієї рішучості недостатньо, щоб пережити
ворожу зиму, що наближається.
АНТАРКТИКА «POINTE GÉOLOGIE»
На іншому кінці світу Піко стикається з такою ж долею.
Його життя залежить від повернення мами.
На щастя, його очікування майже скінчилося.
Після двох місяців у морі,
мама Піко нарешті прямує додому
з животом, повним риби, щоб нагодувати сина.
Це велетенський чотириденний похід через морський лід, щоб дістатися додому.
Мама Піко націлена туди потрапити.
Якраз коли у тата закінчуються запаси,
сім'я возз'єднується.
А тато Піко показує їхню маленьку втіху.
Піко обережно переходить від люблячого тата
до мами.
І отримує таку необхідну їжу.
Востаннє поглянувши на сина…
настала татова черга здійснити подорож до моря,
щоб запастися їжею для Піко.
Оскільки обоє відданих батьків працюють у команді,
Піко дуже швидко вдвічі збільшується в розмірах.
Ноги його мами вже не здаються такими великими, як раніше.
Він має доєднатися до інших пінгвіненят свого віку.
Але Піко не поспішає покидати маму.
Потрібно трохи переконання.
Він обережно підходить до двох пінгвіненят,
але, схоже, вони не хочуть заводити друзів.
Усім пінгвіненятам важко встояти на ногах самотужки.
Але в житті кожного настає момент, коли треба бути хоробрим.
І для Піко цей час настав.
Його мама прямує до моря
і вперше залишає його в яслах.
Перші дні завжди важкі.
Він не був окремо від мами чи тата від самого народження.
Завдяки маминій лагідній підтримці,
маленьке пінгвіненя робить свій перший крок до незалежності.
Останній погляд на маму…
і Піко приймають у групу.
Відтепер він проводитиме тижні
у найхолоднішій школі-інтернаті,
притуляючись до своїх нових друзів, щоб зігрітися.
Життя Піко не могло початися важче.
Але завдяки невтомним зусиллям батьків
він дожив до весни.
Скоро він стане достатньо сильним, щоб попіклуватися про себе в морі.
З такими відданими батьками, як у Піко,
навіть найхолодніші домівки можуть потеплішати.
В Ісландії погода починає змінюватися.
Наближається зима.
А Сільвер і її брати терміново мають набрати вагу.
Мама Сільвер знаходить все, що може…
та цього недостатньо, щоб четверо дитинчат набрали вагу.
Через зухвалих братів
Сільвер майже нічого не отримує.
Винахідлива, як завжди,
вона знаходить інші способи упоратися з голодом.
Чорна водянка.
Маленька, але поживна.
І це ще не все, що вона помітила.
Трохи далі її тато зробив велике відкриття.
Затока, повна птахів,
яка нікому не належить.
Але швидкоплинна крижана річка стоїть між ним
і розв'язанням проблем його родини.
Він набирається сміливості й робить вирішальний крок.
Песці — не природжені плавці.
Це крайній захід для тата Сільвер.
Першу перешкоду пройдено.
Тепер те, заради чого він тут.
У відчаї батько Сільвер все псує.
Він пробує іншу тактику.
У нього багато ентузіазму.
Йому потрібна скритність.
На протилежному березі Сільвер за всім спостерігає.
Її батько не здається.
Нарешті його наполегливість перемагає.
Перша гідна вечеря Сільвер за кілька тижнів,
усе належить їй.
Але в її батька є ще троє голодних хлопчиків.
Він запрошує всіх до столу.
Хлопчики приходять, коли тато наважується піти вдруге.
Сільвер знає, що не побачить, коли тато принесе наступний обід.
Залишається тільки одне.
Вона ніколи раніше не плавала,
але Сільвер робить, здається, неможливе.
Долає крижану воду й сильні течії, щоб піти за батьком.
Перш ніж Сілвер дістанеться берега,
її тато вбиває вдруге.
Нарешті, їжа пристойного розміру для його синів.
Поки хлопці борються між собою…
за річкою,
Сільвер залишається зосередженою.
Трипалий мартин, відвернутий до сокола.
Це шанс Сільвер.
Вона це зробила.
Навіть з соколом їй все вдається.
Її перше вбивство.
Сільвер та її батько змінили долю своєї сім'ї на краще.
У них є всі необхідні навички, щоб пережити зиму попереду.
Правда, що є речі, які не змінююються.
Зрештою, маючи братів, варто бути готовою до дражніння.
Але Сільвер довела, що вона виняткова сестра…
яка має все необхідне, щоб вижити у непривітному середовищі.
На посохлих рівнинах Замбії
наймолодша в сім'ї Мінні
слабшає від голоду й ледь встигає за своїм прайдом.
Сім'ї нарешті вдалося спіймати маленький обід.
Перший за чотири дні.
Мінні нарешті наздоганяє.
Але вона недостатньо впевнена й наполеглива, щоб протиснутися.
Левам потрібна мужність,
і Мінні має навчитися бути наполегливішою,
щоб вижити.
Особливо коли її дім став ще ворожішим.
За півтора кілометра
на територію заходять кочові самці.
Мічення території — вірна ознака того, що вони хочуть захопити землю.
Рев зловмисників — червоний прапор для родини Мінні.
Вони мають сховати дитинчат до темряви.
Особливо Мінні, чиє життя ніколи не було в більшій небезпеці.
Переклад субтитрів: Мар'яна Ківерська