ВЕЛИКА СИГАРА
ЗА МОТИВАМИ СТАТТІ ДЖОШУА БЕРМАНА
Кажуть, у цій державі панує закон.
Але у цьому всесвіті всім заправляє закон суперечностей.
Саме так я, Гʼюї П. Ньютон, вийшов на волю в тюрму.
Так образ полонив людину.
Суперечності погнали мене на південь від кордону, рятуючи життя.
Умови ненависті примусили втікати з коханою людиною.
Засновник партії «Чорні пантери» з двома голлівудськими продюсерами.
Поки влада життя, свободи й прагнення до щастя
переслідує нас за дотримання наших прав на основі їхніх же законів.
Суперечності. Федерали-вбивці видають себе за мирних хіпі.
Держава – палій війни – оголошує нас найбільшою загрозою її безпеці.
Усю владу – народу!
Гʼюї!
Суперечності. Коли вони зникнуть, життя зупиниться.
А всупереч пропагованій думці, я живу не для того, щоб померти.
Але я відмовляюся жити без визволення.
Історія, яку я вам розповім, правдива.
Принаймні здебільшого правдива... Принаймні те, що я памʼятаю.
Але покажуть її крізь обʼєктив Голлівуду...
1974 РІК БЕВЕРЛІ-ГІЛЛЗ
...тож побачимо, яку частку моєї історії не приховають.
Гʼюї?
Що сталося? Що за маскарад?
Мене шукає ФБР. Кажуть, я вбив якусь дівчину. Маячня.
Мені треба сховатися.
За тобою стежили?
Думаю, все чисто.
Джеффрі. Піди глянь з-за живоплоту,
чи нема на вулиці підозрілої тачки.
Зараз, тату.
- Що сталося? - Його підставили.
- Ти ж знаєш, мене федерали теж пасуть. - Ти про що?
Після поїздки в Китай стежать за моїми пересуваннями.
Є копія моєї справи з ФБР.
- Бачила? - Нічого.
Вранці ти будеш перший серед небезпечних.
І шукати насамперед прийдуть сюди.
Ясно. І куди мені йти?
Берт повів нас із Ґвен до чувака, який підтирав за ним
з пʼятирічного віку, –
свого партнера-продюсера, Стіва Блаунера.
Я не знав, що будуть гості.
Заходьте.
Стів, у цьому домі не місце вбивцям. Я піду від тебе.
Щоб гратися в копів і грабіжників, вертайся до колишньої.
Твій брат жив тут місяць,
- запердів увесь будинок... - Не починай.
Я мусив викинути матрац.
- Стів хоче сказати... - А ти не лізь, Берт. Ти...
Ти знаєш, що в нього через тебе геморой?
- Боже, чорт. - Я викликаю геморой?
А то. Стрес.
Людина в стані стресу
напружує сфінктер і тисне на пряму кишку.
У Стіва геморой з семи років.
Яка маячня.
Я йду в нужник. Зволожувати дірку в дупі.
Ну все. Порядок.
По всій країні оголошено масштабний розшук.
Гʼюї Ньютона, співзасновника партії «Чорні пантери»,
розшукують за вбивство 17-річної повії з території затоки Сан-Франциско.
Поліція Окленда шукає бордовий «понтіак» 1956 року випуску,
з номерним знаком H7J...
Усе владнається.
Так.
То була не перша моя сутичка з законом.
Моя сімʼя переїхала в Окленд з Луїзіани, коли мені було сім...
1949 РІК ОКЛЕНД
...у надії, що буде інакше.
Через дві години
копи тата витягли з машини й побили в нас на очах.
Може, для вас поліція – це захист,
але для нас це армія окупанта на нашій території.
Перескочимо в 1967-й, і нічого не зміниться.
1967 РІК ОКЛЕНД
Поліція так само била і вбивала чорних на вулицях.
Ми з Боббі вирішили з цим боротися.
То що, за законами штату Каліфорнія, це злочин – стріляти в кита
з машини на ходу чи з кукурудзяника?
Кукурудзяника? Ні.
Злочин стріляти в будь-яку дичину чи морських ссавців з машини,
якщо це не кит.
Параграф 3002.
Чорт забирай. Нащо їм це?
А ще краще питання – як ти це знаєш?
Книжки штудіюю.
Скажи, а як тобі
партія «Чорні пантери за революційну дію»?
Не знаю, брате. Якось багатослівно.
Бензину вже малувато.
- Довго ще нам їздити? - Отам.
Це ж Ліл Боббі з центру.
А це що за херня?
Ви хто такі?
- Партія «Чорні пантери за самооборону». - Що?
- Ви чули. - Киньте зброю.
Ми стежимо за дотриманням прав цього громадянина.
Закон не дозволяє забирати в мене зброю.
У Кодексі Каліфорнії, 119.2, сказано,
що я маю право носити цю зброю на громадській території,
якщо не ховаю її і не розмахую в загрозливий спосіб.
Викликай підкріплення.
Ох і не сподобалося ж це лягавим.
Зате громада оцінила.
І партія стала популярна.
Знаєш, я подумую і собі дістати зброю.
Щоб ми з тобою і Боббі наглядали за поліцією.
Це ж найголовніше.
Не гарячкуй, юначе. Ще й для тебе час настане.
Розумієш, партія – це організація, так?
А організації мають структуру. У їхніх членів є посади.
І кожен робить внесок у спільну справу.
Твоя мама казала, що ти тямиш у математиці.
Те що треба для скарбника.
Можу бути й скарбником. Але це не революційно. Розумієш?
Я теж хочу виходити на вулиці.
Розумієш... Че?
Че був революціонер і лікар.
Фанон був революціонер і психіатр.
А Ліл Боббі може бути революціонером і скарбником. Січеш?
А розкажи, що тебе так
спонукає ризикувати життям?
Мене верне від того, що білі ставляться до нас як до третього сорту.
Набридло, що поліція лупить нас по голові.
І дістала цвіль у квартирі.
Я хочу все змінити.
Що думаєш? Це можливо?
Я думаю, якщо вдасться організувати людей,
якщо зуміємо слухати людей
і боротися за них...
і якщо такі молоді леви, як ти, очолять спротив,
то ми зможемо досягти чого завгодно. Січеш?
- Так. - Так.
Люди приходили звідусіль. Такі хлопці, як Ліл Боббі.
Та коли білі побачили чорних зі зброєю, Рональд Рейґан психонув.
Я не розумію, чому сьогодні на вулицях
громадянам дозволено носити заряджену зброю.
Біля Капітолія штату ми оскаржили законопроєкт.
Цей расистський закон розробили,
щоб темношкірі були беззбройні перед фашистами з поліції,
які щодня жорстоко з нас знущаються.
Але «стрільці» й республіканці разом пропхнули контроль за зброєю.
Суперечності.
Коли вдова Малкольма Ікса приїхала на річницю смерті чоловіка,
ми прибули в аеропорт, щоб її супроводжувати.
Саме тоді Елдрідж Клівер став Пантерою.
А я – символом партії,
потрапивши в приціл усіх лягавих країни.
МИНУЛО ПІВ РОКУ
Знов ця фігня.
Боягузливий виродок.
Ти ба. Великий Гʼюї П. Ньютон. Вийти з машини.
- Чому? Я не збираюся виходити. - Вийти з машини.
Яка причина? Я порушив закон?
Вийдіть з машини.
Спокійно, чувак. Спокійно.
КРИМІНАЛЬНИЙ КОДЕКС
- Стій тут. - Чому ви не даєте мені жити?
- Іди туди. - Чому дістаєте?
- Не зрозумів? Що ти сказав? - Мене заарештовано?
- Де твій ствол, Гʼюї?
- Думав, ти при зброї. - Зброя ні до чого.
- Це в тебе зброя. - Думав, ви, гівнюки, зі стволами.
Цей расист говорить про ствол?
Якщо в мене й був ствол, свиня, то я мав право його носити.
- Стаття перша, розділ один... - Це що за херня?
...конституції Каліфорнії
гарантує моє право на самозахист, захист життя і свободи.
Срав я на твоє життя і твою свободу.
- Відповідно до другої поправки... - У ніґера ствол.
- Ти расистська свиня. - У тебе ствол. У ніґера ствол.
- Ніґер? Ти кажеш «ніґер»? - Так, у тебе...
Сказали, у мене був ствол. А його не було.
Сказали, я вбив копа.
Тієї ночі літало багато куль, але моїх там не було.
Це нікого не цікавило.
Мене кинули в карцер.
Пішов ти, свиня.
Три роки в одиночці за вбивство, якого я не скоював.
Мене роздирало зсередини.
Усі мої помилки, всі жалі, всі страхи.
А потім я почув, що сталося з Ліл Боббі.
Мене хотіли бачити розчавленим.
Свободу політвʼязням. Наші чорні...
Припинити свавілля поліції...
Кінець жорстокості поліції.
Я не хотів їх тішити.
Десь глибоко в душі я розумів, що треба боротися.
За нього і за всіх, кому ми були потрібні.
Якось цей стимул, ці ідеї повернули мене до життя.
Мене намагалися зламати, але не змогли.
Я вправив собі мізки.
Коли скасували мою судимість, вони не мали вибору,
були змушені.
Зняти обвинувачення і випустити мене.
На волю? Аякже.
Я вийшов з тавром, а що ще гірше – став ідолом, чорт забирай.
Волю Гʼюї! Волю Гʼюї!
Владу народу!
Більше влади народу!
Якщо треба, то треба.
- Берт, студія хоче кастинг трюків. - Просять Монте Лендіса.
- Треба подумати про Рока «Скелю». - Гадсона?
Гібралтарську скелю.
Популярність – це своєрідна тюрма.
Але так мене помітили продюсери.
- Берт Шнайдер і Стів Блаунер. - Я на волі!
Бертів тато керував Columbia.
Його «Мавпи» стали для баті дійною коровою...
...яку він хотів убити задля кіно про байкерів.
Ти так багато маєш, а у світі стільки всякого шаленства.
Може, вгамуєшся й радітимеш життю?
Так, як ти, тату?
Бертів батько мовчав під час слухань Маккарті.
Не всі можуть залишатися осторонь.
Я візьму ідіотизм про байкерів у прокат, але не платитиму за нього.
Твої гроші, твоя ставка.
Я ставлю на те, що тебе обдеруть до нитки.
Фігня. Черги будуть довжелезні.
Ідіотизмом про байкерів був «Безтурботний наїзник».
І на нього справді були довжелезні черги.
До речі, про зірок. Цей хлопець – реальна зірка.
Почалося.
Берту набридли революціонери від культурки,
а в мені він розгледів кіноправду.
- Справжню революцію. - Точно!
Хо Ші Міна в нашій країні.
І після того вже не міг зупинитися.
Слухай, а хто всі ці люди?
Я й половини їх не знаю. І де Ґвен?
Ґвен з дітьми. З поверненням, брате.
Не кажи «гоп». Попереду ще один суд.
Ще один дорогий суд.
Ти, Еріка, Джордж Джексон, група Siete de la Raza. Усе на купу.
Чорт, потрібен бензин.
Підняти народ на зустріч з товаришами в тюрмі.
Я почув, сестро.
Я знаю, ви всі чуєте. Але чи слухаєте?
Ми майже на нулі.
У мене є людина, яка допоможе з судовими витратами, бензином тощо.
З усім, що потрібно.
Тересса в партії була новою зіркою.
Хто цей Бертон Джером?
Берт Шнайдер. Друг Елейн.
- Білий, як сметана? - Повен вершків.
Продюсує кіно. «Безтурботний наїзник», «Пʼять легких пʼєс».
Ще один фільм вийде восени. «Останній кіносеанс».
Бертові гроші не завадять партії для підтримки виживання.
Голлівуд – прямий шлях до капіталістичної кооптації.
Оце вже точно.
Ти не згоден?
Він хоче до нас. Заради цього готовий на все.
Брате, білі радикали вже беруть участь у русі.
«Вершники свободи», «Молоді патріоти».
Для них знайдеться роль, аби було бажання.
Є над чим подумати, брате Гʼюї.
Я вам щось поясню.
Ці білі з Аппалачів.
Бандюки з робітничого класу.
Це не Голлівуд. Це така сама голота, як ми. Ясно?
Поліція їх лупить, як і нас.
У них щури по хаті бігають і таргани в крупу залазять, як у нас.
Вони не до руху приєднатися хочуть, брате. Розумієш?
Не до руху приєднатися.
Вони хочуть вижити.
І вони тямлять, що партія «Чорні пантери» допоможе
більше, ніж якісь там білі поліціянти чи білі політики.
Точно.
Брат Девід правду каже.
Треба шукати інший спосіб.
Ми не будемо звʼязуватися з Голлівудом.
Скажи баті, що все оплачено.
- Добре. - Давай.
Ти здурів? Ходиш тут сам-один. Без охорони.
Не біймося бути на вулиці з народом, Терессо.
Ага.
- Вся влада народу. - Вся влада народу, брате.
Мій батя все життя гарував до сьомого поту.
- Брате, з поверненням додому. - Дякую, сестро.
Тягнув по дві-три роботи, сумлінно оплачував рахунки...
не мав проблем з законом. Ніколи...
- До зустрічі на мітингу. - Добре.
Він так і не прорвався. Вічно був за пів кроку до банкрутства.
Ти отримуєш гроші на програми, можеш усе це змінити.
- Брат Ларрі... - Та брат Ларрі – шмаркач.
Він гарно говорить, але в бою ніколи не був.
- Не все на світі – бій. - Усе, Терессо.
Батько казав: «Завжди дивися в очі. Завжди наступай».
Я можу тобі все розказати про чоловіка з того, як він бʼється.
Я так скажу: хочеш чогось досягти – подумай про Берта.
Терессо, ти йому дала?
Чорт. Таки дала.
Мабуть, ти варта ста тисяч доларів.
Щоб ти знав, на ідеал цінник не наліпиш.
Але ні.
Гʼюї, мій тато не боровся так, як твій. Він пішов.
І мамі було удвоє важче нас виховати, на додачу до всіх робіт.
Я думаю про все, що вона робила, щоб я стала тим, ким є.
І як добре було б хоч трохи полегшити цей тягар.
Гʼюї, дай йому шанс.
Ти таки йому дала.
Я промовчу.
Я чув, що тут буде Джек Ніколсон.
Чорт. Брандо. Треба подякувати за те, що він сказав.
- Піду знайду Берта. - Давай.
Чорт. Гʼюї Ньютон.
- Річард Прайор. - Що сталося?
Берт хоче у лави Пантер?
- Так, брате, хоче. - То це ж кльово.
Слухай, що ти думаєш про цих білих?
Тут особлива порода білопиких.
Десь там глибоко їх мучить вина.
Вони ладні платити за відпущення гріхів.
А ось і найкращий аргумент для сегрегації.
Берт, слухай.
Річард Прайор у ролі Гʼюї П. Ньютона в «Історії Гʼюї Ньютона».
Хіба ми не схожі?
- Не дуже. - Паршиво.
Один раз, коли треба, щоб білий нас не розрізнив, цей білий – Пантера.
Тепер візьме якогось Воррена Бітті.
Наваксує йому пику, щоб грав тебе. Правильно?
Я піду, а ви поговоріть.
Усім розкажу, що з тобою знайомий.
- Повсцикаються. - Те саме, брате.
Будь чемний.
- Спокійно. - Я спокійний.
Я тобі все покажу.
Я розумію.
Тут нема чого розуміти. Згорить – ніхто не заплаче.
Ну не знаю. По-моєму, ти в шоколаді.
Нащо тобі з нами дурня клеїти?
А хто каже, що я дурня клею?
Інакше бути не може.
Для мене революція – це виживання. А для тебе – факультатив.
Саме тому я й повинен долучитися.
Америка – не Куба.
Тут не скинеш уряд, повісивши 42 душі в джунглях.
Треба змінити спосіб мислення.
Тут вам легко таке казати.
А ми в Окленді щодня ведемо партизанську війну.
А подивися на Алжир.
Дивлюся на Алжир.
Люди боролись і не здалися.
Ні, я про «Битву за Алжир».
- Фільм. - Так.
Це крик душі для всіх тих підлітків на вулицях.
Гаразд.
Багато підлітків його переглянули і підсіли на революцію.
Той фільм викував бійців.
Ось у чому сила кіноекрана.
Голлівуд завжди запізнювався на свято,
але ці люди намагаються переломити ситуацію.
Перед тобою – найкращі оповідачі світу,
а політики без історій не існує.
Яку історію ти хочеш розказати? І чому саме ти?
Не розказати.
Уможливити.
Я хочу фінансувати революцію.
- Щоб люди могли вижити, так... - Ага.
...вони повинні знати, як вижити в расистській системі.
Але все – в свідомості.
- Треба розвивати. - Тоді візьмуться за зброю.
- Ні, зброю не беремо. - Знищити надбудову.
- Капіталізм – наріжний камінь. - Вибити його.
Ми складаємо по камінцю.
В Окленді ми дбаємо про освіту для своїх.
Годуємо їх, одягаємо, даємо притулок і лікуємо.
Націоналізуєте громаду.
Показуємо люмпенам, що їм може бути краще, ніж імперіалістам.
То за вашим прикладом
інші громади побачать, як може бути.
Багаття зайнялося. Революція поширюється.
Це небезпечна ідея.
Ти будеш найнебезпечніший в Америці.
На думку Дж. Едґара Гувера, я вже найнебезпечніший.
Покури.
Знаєш, я не намагаюся впливати на твій месидж.
Я зроблю все, що потрібно партії.
Пропаганда для народу.
А коли у двері постукає поліція
або студії відмовляться?
У мене є голос при виборі проєктів.
«Якщо не варте ризику, то не варто й знімати».
Ясно. А наприклад, життя.
За що ти готовий померти, Берт?
Ну, я думаю, насправді ти запитуєш,
чи я брехло.
Я завжди перевіряю свої вчинки на відповідність переконанням
і бачу, що роблю мало.
Якщо я візьму гроші, то перед ким звітуватиму?
Ні перед ким.
Я працюю не так.
Я наймаю найкращих митців і даю їм повну свободу дій.
Джек, правда ж?
Він виписує чек і більше не лізе.
Дозволяю таланту розказати історію.
Ясно.
- І хто ж, по-твоєму, цей талант? - Думав, це очевидно.
Ти повинен бути обличчям революції.
А говорячи про мене, ти маєш на увазі...
Хлопця у кріслі з рушницею і списом.
Так.
Найкрутішого засранця на планеті.
Поміркуй.
Я щось не те сказав?
Ні. Він вважає, що це хибний напрямок для партії.
Що? Я в його напрямку кидаю гроші.
Хай робить, що хоче.
Він не хоче злягатися з Голлівудом.
Давай я приїду і ще раз з ним поговорю.
- Пʼять хвилин він мені винен. - Винен?
Берт, він не хоче.
Зі мною всі хочуть зустрітися, бо я Берт Шнайдер!
Коли зайдемо, ти все владнаєш.
Гʼюї! Гʼюї.
Ти мене переслідуєш?
Ні.
Ну, трохи є.
Будь ласка, дай мені пʼять хвилин.
Я хочу допомогти, і все.
Добудувати будинки.
Добудувати школи. Клініку.
Ясно. А потім що?
Написати твоє імʼя над дверима?
Авжеж, ні.
Ага. Це ти зараз так кажеш,
а коли випишеш чек, то зажадаєш щось натомість.
Наприклад?
Ну, захочеш, щоб люди знали.
Це не в моєму стилі.
Я знаю, наміри в тебе добрі, але розумієш, суть у тім,
що нам тепер надходять гроші від своїх.
Тому в партії просто немає місця
для білявчика з Голлівуду, січеш?
- Гʼюї, він... - Терессо, не починай.
Я мовчу.
Так. Слухай.
Змінити суспільство можуть лише люди. Не зірки.
Я не хочу, щоб Голлівуд завів нас на манівці.
Це небезпечно для партії.
Ти боїшся, що на манівці заведуть рух чи тебе самого?
Це те саме.
Це тут збіговисько волоцюг?
Ви чим займаєтеся, га?
- У Кримінальному кодексі, 647H PC... - Кодекс.
...злочином названо перебування на чужій ділянці...
- Та хто ти... - Ти недоно...
Стежити за базаром?
- Я білопикий? - Так, свиня.
- Так. Пішов ти, білопикий. - Спокійно.
Ти з глузду...
Руки від неї прийняв.
Чого ви вічно до нас лізете? Що вам від нас треба?
Ви обоє з котушок позлітали? Ми вас повʼяжемо.
- Валіть звідси. - Гівнюк.
Срав я на тебе і твоїх ніґерів.
Стійте, стійте! Полісмени!
- Вони нічого не зробили. - Відчепися.
- Назад! - Я Берт Шнайдер.
З Лос-Анджелеса.
Відійшов! Мені насрати!
Прийми руки! Не чіпай мене!
Пішов ти!
- Він у вас. Не треба... - Назад!
От херня собача.
По всій країні оголошено масштабний розшук.
Гʼюї Ньютона розшукують за вбивство сімнадцятирічної повії з Сан-Франциско.
РАЙОН БЕЛ-ЕЙР
Так я тут і опинився,
ховаюся в дитячій кімнаті в особняку на районі Бел-Ейр.
Усе владнається.
Берт найме для тебе найкращого білого адвоката.
Ми пробули у нього пʼять хвилин, і він випхав нас за двері.
Берта не так легко спекатися.
Він нам допоможе.
Говорять дуже впевнено.
Обвинувачення каже, в них є гільзи, експертиза, свідки.
Білл, це підстава.
Їхній свідок – нічний метелик.
Схиляли її до співпраці в усіх позах.
Гʼюї не вбивав тієї дівчини.
Його підставляють.
Тримайтеся від цього якнайдалі.
Ви переховуєте втікача.
Якщо знищите докази...
Ви ж не знищили докази?
Ти ніколи не чув слів «Гʼюї» і «Ньютон».
- Машину – в яму. - Та ти що. Це грабунок.
Продано!
- Авжеж, ні. - Ні.
- Навіщо нам це? - Образливе припущення.
Добре.
Єдиний шанс Гʼюї – здатися самому.
Ти зʼїхав з глузду.
Я не маю доступу до доказів і не можу почати роботу, поки він на волі.
Він три роки провів у карцері. Та він радше помре.
Тоді ви помрете разом з ним.
Стоп, вибач. Що?
Хоч би скільки він тікав, його знайдуть.
І вбʼють – його і всіх спільників.
Штурмовий загін SWAT створили спеціально для набігів на Пантер.
Берт, це не кіно. У двері не постукають.
Не буде ордера. Вони...
Ви це чули?
Що? Ти чув?
Ходімо.
Що це було?
Берт, ходімо.
- Треба йти. - Чорт.
- Уперед! - Бляха!
Чорт!
От якось так і буде.
Якщо любите Гʼюї, не дайте йому стати мучеником.
Переконайте здатися.
Я розумію. Ховаєшся на видноті?
Я подумав, що тут не додумаються шукати.
Це від Великого Боба.
Я зустрів це страховидло в провулку.
От він понурий відморозок.
І не всміхнеться тобі. Січеш?
Вважай це моїм внеском у революцію.
Дякую, брате.
Страшно?
Інколи я висаджуюся, коли просто розказую анекдот.
Не уявляю, що ти зараз переживаєш.
Після Малкольма й Мартіна.
Та я завжди знав, що мої дні злічені.
Завжди знав, що помру за революцію.
Але мені таки страшно.
Це і є хоробрість.
Діяти всупереч страху.
Чи хоробрість, чи божевілля.
Чорт. Я їх не розрізняю.
Я теж.
Ой-ой.
Не встиг. Ні.
- Усе. Торкнувся. - Ось де мої хлопʼята.
Люблю цих двох.
Майк... Дамо дядькові Берту і Гʼюї поговорити?
Ходімо.
- Ну добре. - Добре.
- Бувай, Гʼюї. - Дай пʼять.
- Гаразд. - Наввипередки. Бігом.
Як там Канстлер?
До бою готовий?
Він вважає, що ти повинен здатися.
А ти послав його нахер?
Я розумію.
Після всього?
«Я завжди хочу бути з рухом»,
а коли все несеться, ти зненацька відходиш убік?
Ґвен.
Ґвен. Ми йдемо!
Ніхто не хоче, щоб ти сів чи загинув.
Насправді багато хто хоче, щоб я загинув.
Думаєш, у тюрязі лягаві не вбивають ніґерів?
«Гʼюї, я все зроблю, аби бути разом з рухом».
Це твої слова.
Так і знав, що заливаєш.
Як твоя смерть допоможе рухові?
Ти ніде в країні не сховаєшся так, щоб не знайшли.
І тому я поїду з країни.
- Цей номер не пройде. - А чому?
Тебе чекають на кожному перехресті.
Вам знадобиться маскування, транспорт – купа різної туфти.
Де ти житимеш, коли доїдеш?
Як нам тебе врятувати від екстрадиції?
- Логістично це неможливо. - Я щось придумаю, Берт.
Це не так просто.
Ти модний продюсер. То напродюсуй щось.
Можна відвезти вас машиною в Канаду...
Ні. Мене вполюють, як «Синоптиків».
У Мексику теж не можна. Там фашисти при владі.
Та ти знущаєшся, таке робити.
- Цить. Усе добре. - Вибач, а це вже не мій дім?
Має бути країна без екстрадиції.
- Комуністична. Танзанія чи... - Китай?
Алжир.
Ні, чорт забирай. Там Елдрідж.
Куба.
Думаю, підозрюваний у будинку.
Озброєний і небезпечний. Усім підрозділам – обережно.
Від узбережжя Флориди 150 кілометрів.
- Кастро прийме з розкритими обіймами. - Стривай.
Ти ж не серйозно про це міркуєш?
Як він туди потрапить?
Гʼюї, от скажи, як?
Викрадеш літак? Такі варіанти?
Ні, для революціонера його рівня це примітив.
Щось придумаємо.
Поки що не знаю.
Неважливо. Це розгортання сюжету.
Це не розгортання. Нас розкатають.
Куба – це варіант.
Не варіант. За нами стежать федерали.
Ось що ми зробимо... Слухайте.
Ми все замаскуємо під ваше кіно.
Наче в людей зйомки.
Точно. Натурна зйомка, все, що треба знати федералам.
Будуть перуки, грим, костюми, транспорт, зірка.
Дзвони Карен Карпентер.
- Потрібна готівка. - Ні.
Менше посвячених – краще.
Ні. Ви... Ні.
Джентльмени, стоп.
Пішли!
Ти чув Канстлера.
Це не кіно.
Ті кулі реальні. Влучають у тебе – і все, кінець.
- Стів. - Не стівкай мені. Ну.
- Не дивися на нього. - Стів.
Це я, друже. Подивися на мене.
Берт, поміркуй чітко.
- Стів. - Друже.
Вертаймося до своїх проєктів.
- Знайдемо нову масштабну картину. - Стів, усе скінчено.
Мені вже байдуже.
Ми здійснили революцію в кіно? Подумаєш.
А боротьба Гʼюї – це справжнє життя.
Заради неї варто ризикнути всім.
Ось наша нова масштабна картина.
Перевірте двері.
Беремо цього виродка.
Що ми зробили? Це навчальна вистава.
А де Шнайдер і Ньютон?
Та ви, бляха, знущаєтеся.
Саме так. Памʼятаєте федерала-хіпі, який на мене полював?
ФБР вдерлися в будинок Берта, на вечірку театрального факультету.
Б****!
За Кубу.
- За Кубу. - За Кубу.
«Завжди вперед, до перемоги».
Переклад субтитрів: Олена Любенко