Привіт усім, це я, Марко.
Вибачте, що мало пощу, бо в мене тепер роботи по вуха.
Я працюю на ту саму Медолін Еддісон,
сертифіковану, підтверджену й вишукану легенду.
Може, вона вже не на всіх шпальтах, але все її життя — в центрі уваги.
Привертаєте увагу.
Що робите з усіма, хто хоче фотографію?
Сама роблю, щоб знайти свій ракурс.
Ну, все одно, втомлює, мабуть.
Невідомі люди вдираються в простір, чіпляються…
І я зараз такий же? Ви мене не знаєте, а я чіпляюся.
Я — це вони.
Вибачте.
Чоловіки.
Вона відома, вона казкова, і ось вона. Мушу йти. Цьом.
Привіт, Марко.
Скажіть ще раз. Це моє улюблене слово.
Гламур
Я придумала цілком новий концепт на наш наступний огляд гондоли.
-Записуй. -Кожне слово.
Крок перший, професійні світлодіодні панелі.
Крок другий, додаток для перетворень на основі ШІ.
І крок третій,
упакування з кристалами Сваровскі.
Чому Сваровскі?
Вони дорогі.
Ти подумала більше про мою маленьку пропозицію?
Так, Чеде. Відповідь усе одно ні.
Я не збираюся підставляти Марко за спиною начальниці.
А варто. Він погано впливає на мою маму й усю компанію.
Він постійним підтакуванням зробить нас банкрутами.
Він просто малий. Це його перша робота. Дай йому спокій.
Слухай,
хіба це не була і твоя перша робота?
Так, Чеде. Мене взяли другою помічницею Медолін.
Доки вона не звільнила першу й поставила на її місце тебе.
Цікаво, чи історія не повторюється. Нагадай, скільки було світових війн?
Мамо, привіт. Як справи? Вау, видно, ти чимсь дуже збуджена.
Світлодіоди, перетворення з ШІ, кристали Сваровскі.
А, добре. Вау, це всі ті ідеї, які ти надіслала мені вчора ввечері. То…
То тебе не зламали?
Мене надихнули. І ми цим займемося, всім.
Просто це трохи дорого.
І неможливо.
Що ж, я дорога й неможлива.
Чеде, я тебе зробила керівником із продажів,
щоб самій творити, а ти все організовував.
Так ми домовилися.
Ти хоч дивилася на матеріали сьогоднішньої зустрічі з «Вандем'єр»?
Компанії, яка хоче відкрити свій гаманець і змінити наші життя.
Ні, я була зайнята творчістю.
Слухай, мамо, я розумію, що в усіх є великі ідеї, але насправді…
ми на все це здатні.
Але спершу нам потрібна значна доза грошей. У кого вони є? У «Вандем'єр».
Тож перегляньмо ті матеріали, а про все інше поговоримо потім.
Це без кофеїну, Марко?
Мамо, будь ласка. Нам це потрібно.
Привіт. Отже «Вандем'єр» у вас об 11-тій, ланч о 12:30,
і Марко ж тут не для того, щоб мене замінити?
-Ти здуріла? -Ви взяли мене на місце Дженни.
Ти про Джану.
Хай там як її звуть.
Слухайте, раніше я була як Марко.
Що як він нова Веніша, а я - нова Джозі.
Чи Джесса. Однаково.
Я тут уже три роки без підвищень.
То чи це щось означає? Я більше не просунуся?
Венішо, не підвищують нікого.
Ти ж розумієш, що у нас за столом кількість місць обмежена.
А що там із домовленістю з «Вандем'єр»?
Якщо продамо компанію, стіл виросте.
Необов'язково.
І я не можу тебе підвищити, якщо не маю заміни.
Це досить серйозна посада,
хочу зазначити.
Ну, Марко може зайняти моє місце. Буквально. Хоч і розмір у нас різний.
Я навчу його всього, що знаю. Зроблю з нього нову себе.
Венішо.
Її звали Джейда.
Джейда.
То була Джейда.
ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ
Поясни мені, чому в тому спортзалі не скасовують пробний абонемент.
Я пропустив триденний термін. Ґеї не вміють рахувати.
Поясни, чому він коштує 295 доларів за місяць.
Бо в них засоби "Кілз", насичена м'ятою вода й знаменитості.
То поясни мені, пане Марко Мехія,
чому ти, мій син, призначив платіж на мене, на мою картку?
Бо я свою загубив.
Мушу йти. Витік газу. Всі вмирають.
-Вибач. -Жахлива брехня.
Агов, дивися, куди йдеш, гетерохлопчику.
Що тобі треба, щоб ти перестав мене так називати?
Не знаю. Доказ?
Як там з косметикою?
О, боже, був би ти там. Я виголосив промову, зберіг роботу.
Правда, ти найкращий.
Треба було дати мені знати.
Я ж дав тобі свій номер?
Так. Так, дав. Я…
Просто був дуже зайнятий роботою.
Але не настільки, якщо встиг вдати, наче ми зустрілися випадково.
Так же?
Я б такого ніколи не зробив.
Та ні, я розумію.
Любиш бавитися в ігри.
Це чесно.
Я?
Я люблю просити про те, чого хочу.
Але ти, можливо, не знаєш, чого хочеш.
Чи навіть гірше.
Може, всі ці блискітки й гламур — лише для відволікання.
А в душі
ти просто надто боїшся попросити.
То що вибереш, Марко?
Чого хочеш насправді?
Чого хочу?
Трохи м'ятної води.
Мала б дуже освіжити.
Ти подумай.
Тут є смітник, щоб виблювати?
Правильно.
ВЕНІША «ВАНДЕМ'ЄР» ЗА ГОДИНУ
ЙДЕШ?
Що? Ти почув, як я підійшов?
Ні, не почув.
То чому не злякався?
Я в житті ніколи не лякався. Мене нічого не страшить.
-Фільми жахів? -Ні.
-Атракціони? -Ні.
Біла жінка, що хочеш поговорити про раси?
Нічого мене не лякає. І не лоскочуся я.
Доведи.
Досить відволікати наших дизайнерів.
Їм фото ретушувати, рекламу проектувати, графіку векторувати.
Ми без них, як без рук.
О, боже. Вона на тебе запала.
-Вона гетеро. -Хто сказав?
Лесбійки всі одна одну знають. Її в списку нема.
А як щодо Марко? Коли запросиш його?
Чи надто боїшся?
Я не можу його запросити. Він перший запросив, його хід.
І в цій грі таймера нема.
Ой, забрехався вже.
Ти боїшся і лоскоти маєш.
Слухай, це непрофесійно.
Ти казав, що йдеш униз працювати,
а не підстерігати якогось хлопця з таксі.
Він врятував наші зразки. Мусив подякувати.
І зацікавити, щоб запросив мене на побачення, що не спрацювало.
Прочитав мене як книжку.
Мене це так збурило, що можу стати білявим.
Мабуть, неабиякий чоловік, якщо ти готовий на таке.
Коли я сів у його таксі, то був найгірший день мого життя.
А тоді він глянув на мене,
поклав руку мені на ногу й сказав, що все буде добре.
І знаєш що, дівчино? Та рука була міцна.
Може, досить грати в ігри, і час запросити його?
Що? Ні! Я не можу.
Чекай. Чи можу?
Ні. Що? Ні. Куди?
Розберешся. Після того, як зробиш свою роботу.
Не можна залишати робоче місце, коли мене нема.
Якщо ставишся до кар'єри серйозно.
Звісно ж я серйозний. Але яка різниця?
Я ще вчуся. Медолін любить мене.
І це все, що в тебе є? Ти не будеш її улюбленцем постійно.
Якщо хочеш тут працювати, розвивайся.
Бо якщо провалишся ти, то і я також.
Ми провалимося?
Ні, люба, у нас буде потрійна платина, як у третього альбому Кеті Пері.
А це наступна порція твоїх публікацій.
Фото, каруселі, твіти, снепи, історії, все на телефоні для соцмереж,
готове до публікації.
Ти можеш померти завтра, і ніхто не знатиме.
У нас готовий чудовий контент і на цей випадок.
О, то це через тебе
всі її дописи - це фото з квітами й сміхом.
Хочеш сказати, що я погано виглядаю, коли сміюся з квітами в руках?
-Це мило й доречно. -Думаєш, зможеш краще?
Слухай, я знаю, що я тут новий, але я не просто красуня.
Я просто чудо, яке живе й дихає соцмережами.
Дайте мені тиждень, і я зламаю Інтернет.
Даю день.
Але щоб я не виглядала погано.
Алісса каже, успіху та будь обережний.
Буквально. Я тебе зі сходів штовхну.
Хто це?
Чеде, я подумала про цю пропозицію від «Вандем'єр»…
І, мабуть, ти правий.
-Мабуть? -Так.
Це інвестиція в моє бачення й наше фінансове майбутнє.
Я розумію.
Це добре, бо легко не буде.
«Вандем'єр» — найбільший косметичний бренд у нашому бізнесі.
Вони вишукані. Вони небезпечні.
І вони можуть як допомогти нам, так і знищити нас.
Буде витончений небезпечний балет,
тож будь готова до танцю.
Вона тут.
-«Вона»? -Не «вони»?
О, боже.
Це ж Медолін Еддісон, реальна супермодель!
Моя мама на вас молилася. Стриглася як ви, і все таке.
-Ви з «Вандем'єр»? -Просто консультантка.
Мене найняли промацати ґрунт,
подивитися, чи угода того варта.
Мікінлі Вільямс.
-Як президента? -Кого?
Навіть не думав, що Мікінлі так складно пишеться.
Така несподівана комбінація.
А де решта команди?
Я і є команда.
«Вандем'єр» відправили одну людину на переговори щодо продажу
справи всього мого життя?
Звісно. Вирахувати вашу вартість не так складно.
Мікінлі,
пройдімося по моїх офісах?
Скажіть мені.
Ви вперше в Нью-Йорку?
Як ви вгадали?
Просто відчула.
Я хвилююся.
Не вдалося зняти квартиру в ґей-районі?
Ні. Я знаю свою маму. Вона вже готова прибити цю угоду.
Коли вона це зробить, Марко буде тут як тут, потакатиме
й говоритиме саме те, що вона хоче чути.
Якщо ми його не позбудемося - угоді каюк, і нам також.
Переживемо.
Якби ти хоч трохи тямила, як усе тут працює за лаштунками…
Прибережи це для презентацій.
Я не підставлятиму Марко, хай з якої причини.
Хороший пацан, і він — мій квиток до підвищення.
Тож, при всій повазі, відчепися від нього.
Двічі мені повторювати не треба.
Марко! Маєш хвильку?
Так.
Дуже хочу почути твою думку з одного питання.
Добре.
Яку майку лишити? Чорну? Чи синю?
Важко сказати. Я більше по топіках.
З тобою так цікаво проводити час.
Недивно, що мама в усьому тебе слухає.
Так. До речі…
Я тут задумався,
може, ти простежиш, щоб мама підтримала пропозицію «Вандем'єр»?
Дуже важливо, щоб у цьому питанні все склалося.
І як мені це зробити?
Сам знаєш.
Посмійся, наговори їй: «Так, королево». Роби, що вмієш.
Хочеш, щоб я нею зманіпулював.
Чому ти мені в очі дивишся? Прес у мене нижче.
Хочеш вразити мене, як у тій пісні Шанаї? Дзуськи.
Вибач. Ти своїм виглядом не змусиш мене робити, що ти хочеш.
Медолін каже, що ти завжди так робиш.
Бо в нас із нею що?
Близькість.
Тому перепрошую, мушу йти підготувати контент.
Як ви почули, що я підійшов? Менше шуму хіба від синглу Ріти Ори.
Зненацька до мене не підібратися.
Але нам потрібна несподіваність. Клієнтам треба бачити вас справжню.
Імовірно, ми скоро продамо компанію.
Жодних несподіванок.
Ті свічки в туалеті ароматизовані?
Так. Мій улюблений аромат.
Така марна трата.
Ходімо?
Міщанка, що вдієш.
Сюди, праворуч.
-І нічна сорочка від Олега Кассіні. -Хто це?
Так!
Видали.
Медолін Еддісон.
Постійно повторюю ваше повне ім'я. Аж соромно.
Ви - найвідоміша людина, з якою я бачилася.
-Чи ж не особливість? -І я обожнюю «Гламур від Медолін».
Відчуваю, що і «Вандем'єр» обожнюватиме.
Для них це взагалі не питання.
Думаю, вам сподобається стати частиною сім'ї «Вандем'єр».
Тут майже нічого не зміниться.
-«Зміниться»? -Це ж корпоративне поглинання.
Завжди будуть невеликі зміни.
Наприклад?
Ну, не знаю.
У холодильнику буде лише "Пепсі", і все йтиме на переробку.
У нас йде переробка від самого початку.
І останнє слово у творчих питаннях буде за радою директорів.
Мікінлі.
Я і є творча директорка.
Кожний вибір — мій.
Останнє слово — за мною.
Ну, воно і буде. Ніби як.
Це ж їхні гроші. Вони хочуть мати контроль. Правильно?
Ідете?
Я поїду наступним.
Розумію, як це звучить, але в компромісах нема нічого поганого.
Насправді, думаю, вам буде дуже до вподоби.
Заразом і освіжитеся.
Вибачте.
-Перепрошую. -Нам треба припинити так зустрічатися.
Я вранці не представився. Я - Джеймс. Джеймс Крейн.
Медолін Еддісон.
Але щось мені підказує, що ви й так знаєте.
Звучить божевільно, але в нас є спільна знайома.
Моя сестра, Дженні.
Вона була з вами на курсі літератури в Брауні.
Постійно цим хвалиться.
Дженні. Дженніфер.
І як там моя Дженні?
-Брехати ви не дуже вмієте? -Цього в моєму ДНК бракує.
Тож, якщо у вас не якась нарада чи побачення…
Що, звісно, неможливо.
Може, вип'ємо разом?
Враховуючи мій день, випити я заслужила.
Як щодо бару в новому готелі в Ґремерсі?
Він нещодавно потрапив у список Перрієр. Я там буду о дев'ятій.
Випадкове запитання.
Ви ж не збираєте моє волосся, щоб збудувати з нього вівтар?
Ні. А таке бувало?
Двічі.
Плани на сьогодні?
Просто лупати на контент Медолін і думати, чому нікому не подобається.
Мені подобається.
Челендж «Стати в позу»?
Ти взяв лимони й зробив з них шостий, найбільш чорний альбом Бейонсе.
Ну, я не Бейонсе. Навіть не Келлі Роуленд.
Я - провальний працівник, що не може створити добрий контент.
Мені добре вдаються дві речі:
крутити «колеса» на каблуках і цілувати начальницю в дупу.
Відірвися від телефона. Ти бував на «Тупій суці»?
-Мене так називали. -Це така вечірка в «Гінкл Рум».
Найкраща ЛГБТ-точка в Бушвіку. Обов'язково сходи!
Зійдися з кимсь, потринди.
Відірвися від телефона, хай алгоритм робить своє.
«Тупа сука».
-«Тупа сука». -Ідемо на «Тупу суку».
-Справді? -Так, справді.
Нарешті, хлопці, зможете потусити.
Тема — 2003-й рік.
Обов'язково вдягнутися жорстко, але, думаю, це не проблема.
Я за.
Хіба реально можна на каблуках крутити «колесо»?
Напоїш мене сьогодні і дізнаєшся.
ГЛАМУР ВІД МЕДОЛІН
Добре.
То ви збираєтеся випити з якимсь випадковим чоловіком з ліфта?
-Я буду тут. -Тедді, ти займаєш два паркомісця.
Якщо я вас знаю, то впевнений, що це ненадовго.
Хочеш сказати, що я не дам йому шанс?
-Він цікавий, милий, обожнює мене. -Той, що вівтар зробив, був таким же.
Знаєте що? Я маю знати своє місце.
Яке місце? Ти наче психотерапевт, але я не брешу, щоб тебе вразити.
Кажи, що маєш сказати.
Ви ніколи нікому не даєте шанс. Завжди щось знаходите.
Навіть у містера Мільярдера з будинком у Гемптонсі.
У західному Гемптонсі.
Я можу це записати й потім відтворити, щоб ви самі почули.
Я знаю, що в мене високі стандарти майже до всього весь час.
Але я можу йти на компроміс.
Взагалі, скоро мені, мабуть, доведеться піти на найбільший компроміс у житті.
Тому не треба казати, наче я відірвана претензійна діва,
що звикла отримувати своє й усе контролювати.
Не кажіть так. Ви не претензійна.
-Вечеря готова. -Не можу. Зайнятий. Маю навести марафет.
Перепрошую.
Містере Марко Мехія, ви надто зайняті для вечері,
бо що маєте навести?
Марафет.
Марафет для вечірки.
Але питання в тому, чому це ти намарафетилася?
Просто.
Надто ти гарна, нічого не просто.
У мене зустріч з клієнтом.
Волосся причесане, губи нафарбовані.
Це коригуюча білизна?
Добре. Це побачення. Задоволений? Просто…
-Боже. Зашарілася. -Не зашарілася.
Слухай. Побачення у нього вдома.
Я не ночуватиму там, якщо хочеш знати.
Ні, ну ясно, якщо це побачення,
можна трохи більше постаратися.
Це просто хайлайтер.
Сюди.
Отак.
Чудово.
Я не затримаюся.
Слухай.
Привіт.
Я - юристка.
Привіт усім, це Марко, і сьогодні я покажу вам,
я навести марафет, що поверне вас у часі.
Тож підходьте, фанати й хейтери Авріл,
бо сьогодні ваш Роман знову стане Хімічним.
Міліруємо волосся, стрілки на максимум
і показуємо всьому місту наш вайб, бо ми які?
Прекрасні.
Скажіть це собі.
Марко, дорогенький.
Що ти тут робиш з цим плебсом?
Ти сьогодні зі мною. Єдині наші черги - хіба в туалет.
А там можна і занюхнути. Жартую!
Привіт!
Дякую.
АГОВ, КРАСУНЕ
Схоже, твоя гроза соцмереж вирішила прийти
в дуже проблематичному образі.
ДОСИТЬ БУТИ БІДНИМИ
Ну, все одно, завдання виконала.
Це точно.
То, як там успішність твого контенту з Медолін?
Не знаю, бо не перевіряв.
Правильна відповідь.
-Бо що? -Я даю алгоритмові робити своє.
Дзень-дзень-дзень.
Наш рік — 2003-й.
Діти носили масивні окуляри й вінтажні футболки.
І на одну блискучу мить Джастін Тімберлейк був крутим.
Тому дурій від кохання та не забувай випивати й чайові відсипати,
бо за кілька хвилин ми вторгнемося в Ірак під фальшивим приводом.
Поїхали!
Вітаю свою улюблену темношкіру королеву! Як ти? Щось потрібно?
-Маєш ще безкоштовну косметику? -Боже.
Марко, це Дізмал Фейлер. Вони щовівторка ведуть «Тупу суку».
Дізмал, це Марко. Мій співробітник у Медолін.
Шлікати не перешлікати. Подобається стиль.
Який стиль? Я так прокинувся.
Добре, Бейонсе. Приведи його ще на дреґ-ніч.
Ти ж любиш дреґ?
Боже, та я шалію від цього.
Трьох улюблених назвеш? Але не з «Королівських перегонів Ру Пола».
-Я трохи знаю, але не згадаю. -Це треба зазнимкувати.
-Що саме? -Твою невинність.
Тепер ми друзі, тож ти швидко подорослішаєш.
Привіт, народ. Ми встигли.
-Привіт. -Довга черга. Невесело. Та яка різниця?
Я це знайшла у вінтажній крамниці.
Так. Мені подобається.
А Бен одягнений як із «Зоряного шляху».
Це не «Зоряний шлях», а «Зоряний шлях: Ентерпрайз».
Серіал, який коли показували? У 2003-му.
Хіба не таке було завдання?
Добре.
-Тебе дійсно не злякаєш. -Ходімо, візьмемо всім випити.
Мабуть… Мабуть, я провалив той челендж.
Бо я, розумієш, ніяк не став у позу.
Ти про це знаєш?
Звісно. Я дивлюся весь твій контент.
Ми ж разом працюємо. Так?
І як там той челендж?
Насправді не кажи мені. Хай алгоритм робить своє.
Він вибухнув. Принаймні один допис. Сьогоднішній.
Чекай, я ж сьогодні нічого не публікував.
Та як ні. Повірити не можу, що Медолін дозволила.
Це так реалістично й гидко.
О, Ґаґо.
Сьогодні знайшов вас в Інстаграмі. Ви дуже зайнята.
Гарно там?
Я туди рідко дивлюся. Працівники все за мене роблять.
Вибачте. Ми наче на роботі.
Домовмося. Відкладімо телефони геть.
Домовилися.
Мені телефон не потрібен. Я з легендою.
Я б так вголос не казала.
То як воно, бути Медолін Еддісон?
-Ну, зараз багато всього. -Звучить добре.
У компанії є можливість вирости й розширитися.
Теж звучить добре.
Можливо…
Але тоді доведеться віддати контроль іншим.
Це вже не так добре?
Ні.
Розумієш, я дуже люблю керувати.
Коли я була моделлю, цього не було.
Лише пустотливі пальці й нахабні папараці,
а зрештою й годинник зацокотів.
Важко, мабуть, було.
Так. Але я вистояла, пережила це.
Та ні, ти не просто пережила. Ти здобула тріумф.
Вибач. Я надто захоплена собою.
Навіть не спитала, чим ти займаєшся.
-Одним занудством. -Та ну. Що ж там такого нудного?
Компанія кінопромисловості для індивідуалізованих корпоративних клієнтів.
Справді нудно.
Дуже нудно.
Саме так.
Не заперечуватиму.
Все зле?
Гірше, ніж різдвяний випуск на каналі Холлмарк.
Ти порушив третє правило контенту Медолін: завжди гарно.
-А які перші два? -Завжди зі сміхом і з квітами.
Я навіть не публікував. Гляньте на час.
Мене не було в офісі.
Чед був.
Він знає, де ми тримаємо телефон для соцмереж, і він тебе недолюблює.
Я просто ввійду і видалю.
Скріншот вже тричі облетів світ.
Не допоможе.
Я скажу Медолін, що це Чед.
І що? Виглядати приниженим? Чи божевільним? Чим це допоможе?
Ти на нульовому рівні піар-кризи.
На столі лише три варіанти.
Перше - вибачення в «Нотатках».
Друге - заплакана істерика без макіяжу в Інстаграмі.
Третє - розв'язати питання глобального потепління.
-Це допоможе? -Точно ні.
Вона щойно нагадувала, що хоче продати компанію.
Сказала, жодних несподіванок. Мала виглядати якнайкраще.
А якщо це все зіпсує?
Якщо це допоможе, Медолін завжди вірить у другий шанс.
Це й так мій другий шанс.
Тоді тебе точно звільнять.
Не помітила, що вже так пізно.
Дякую, що витягнув мене з дому й за несподівану зустріч.
Дякую за історії. Можна книгу писати.
-Можна дещо запитати? -Звісно.
Якби на твою компанію кіновиробництва знайшовся покупець,
ти погодився б?
Довелося б зважити за й проти.
Гроші, свою нову роль… Та найголовніше, творчу свободу.
Потрібно виживати, так, але також треба і жити із собою.
Не хочеться лишатися позаду.
Це моя.
А це моя.
То наскільки зле було? Поганий одеколон?
Замовив не той напій? Розказав не ту історію?
Допоміг мені знайти світло.
Агов. Ти йдеш?
Так, вечірка скінчилася.
Принаймні для мене.
Я тебе проведу до поїзда. Мій обов'язок як офіцера Зоряного флоту.
Сподіваюся, я буду в порядку.
У тебе все буде чудово.
Серйозно. Ти зміниш світ.
На добраніч, Бене.
Слухай, Марко!
Що?
Ти — краса.
Скажи це собі.
Чому ти вже вдома? Навіть я розумію, що зарано.
Хіба що це мене не стосується, бо я просто домовласниця.
Мамо?
Улюблене моє слово. Що таке?
Та робота у твоєму жахливому офісі ще доступна?
А що? Тебе звільнили?
Напевно.
Я дуже проколовся. Можливо, зірвав продаж компанії.
Коли начальниця дізнається, я - труп.
Що ти зробив?
Опублікував огидну фотку. Начебто.
І це все? Кому не однаково?
Це важливо. Начальниця — модель. Краса — це все для неї.
Дай подивлюся.
Та непогано.
У мене точно й гірші бували.
Думаю, це дуже живо.
-Справді? -Усі деколи виглядають по-дурному.
Навіть сама Медолін Еддісон.
Це не погано, а сміливо.
Суть же в тому, як це розкрутити?
Або як наплести дурниць, твоє улюблене вміння.
Я знаю, як це виправити. Завжди хотів бути інфлуенсером.
Але час ним стати, коли потрібно.
Чекай.
Як все пройшло?
Хайлайтер допоміг.
Доброго ранку Медолін.
Чи можна сказати, що ви виглядаєте приголомшливо?
Якщо хочеш почуватися впевненою, виглядай так.
Ви сьогодні ще не дивилися соцмережі?
Ні. А що?
Нічого. Зовсім нічого.
Чеде, я прийняла рішення.
Залишаємо стару гондолу.
Жодних діодів, цифрових макіяжів, кристалів Сваровскі.
О, ні.
Мамо, до тебе дійшло. Нарешті.
І «Вандем'єр» ми нічого не продаємо.
Я хочу рости й розширятися,
але не коштом втрати творчого контролю.
-Так, Марко? -Так.
-Але продажі не настільки високі. -Ми їх піднімемо.
Завжди так робили. І робитимемо.
Цікаво, як ти довіряєш Марко…
Коли він виставляє тебе отак.
Ти опублікував…
це?
Так.
Опублікував.
Ви прекрасна, але люди мають побачити цю вашу сторону.
Знаю, що ви любите ставати в позу й обирати зручну точку,
але це — золото.
У кінці тих лайків багато нулів,
і Мішель Обама прокоментувала.
Мішель Обама? Ану дай.
Я казала видалити це фото.
Ти цього не зробив усупереч мені.
Я знаю.
І це було неправильно. Треба було прямо вам сказати.
Клянуся, цього більше не трапиться.
Я можу зробити так, що більше й нагоди не буде.
Довіра — річ крихка.
Не треба було мені заважати.
Не треба було повертати чорну майку.
Вона тріснула.
Я все чула.
Я знаю, що треба було виступити й роз'яснити, як було.
-Та на свій захист… -Ти потішив Медолін
у чомусь, що вона не контролює.
Ти справді нова я.
Я за кавою, а ти на телефоні?
Домовилися.
Не можна скасовувати продаж.
Ми ж не називаємося «Гламур від Чеда».
Якщо не продамо «Вандем'єру», то й «Гламуру» не буде.
Ти ризикнув і програв. Принаймні спробував.
Ні. Я не ризикнув.
Я не запросив його. Не назвав його милим.
Я спробував, але…
Я не зміг.
Чому?
Боюся.
Тож, як бачиш, продажі нерівні.
Вони знижуються по спіралі. Гроші не течуть,
а втікають крізь долоні.
Чеде.
Чому ти стільки чекав, щоб розповісти мені?
Я думав, що виправлю.
Не хотів тебе турбувати.
Думав, що стану героєм, все виправлю,
а ти займатимешся творчістю.
Але в нас нема варіантів.
Ми або продаємо, або все втрачаємо.
Привіт. Це мої гламурчики.
-Вибачте, не можна просто… -Нехай заходить.
Венішо, зачини двері.
Добре. Хто я?
-Ви — мама! -Саме так.
Мені дуже сподобалося фото. Ще й Мішель Обама прокоментувала.
-Можна сказати? Ви дуже смілива. -Дуже смілива.
Схоже, хтось спробував Велике яблуко.
Нарешті скуштувала піцу в "Сбарро".
Познайомилася з Бродвеєм на виступі… Як там? "СТОМП".
А іще принесла всім найбільш Нью-Йоркський частунок.
Справжній круанат.
-Ну, від Домініка Анселя. -Він Доменік.
Нічого. Просто пригощайся.
За «Вандем'єр» і «Гламур від Медолін»,
за надлишковий масляний союз.
Ой, не хочу тут насвинити.
Не соромтеся. Я ще принесла.
Будь ласка. Гарного дня.
Привіт.
Привіт. Пам'ятаю тебе.
А я тебе. Як звуть?
Пітер? Ні. Портер.
Престон.
Паркер. Але ти й так знав.
Дивно так на тебе наштовхнутися.
Може, я чекав на тебе за рогом.
Щось знайоме?
Не знаю цього відчуття. Цієї емоції.
Ну, отак воно.
Справді думаєш, що цей гламур — щоб відвернути увагу?
Думаю, ти не настільки впевнений, як здаєшся.
Але ось тобі маленький секрет. Усі такі.
Гаразд, може, ти й маєш рацію. Але я знаю, чого хочу.
А я - ні. Доки ти не спитаєш.
-Що робиш наступного тижня? -Цілком вільний.
-Може, потусимо? -Лише «може»?
Я хочу з тобою потусити. Випити. На побачення сходити. Що завгодно.
Домовилися.
Переклад субтитрів: Володимир Куч