Nå gjelder det, venner! Vi har én uke til å starte forfra.
Pride-kampanjen ligger i søpla. Den var ikke god nok.
Det betyr at vi har sju dager til å skape og levere en ny fra grunnen av.
Ja, det blir vanskelig.
Men vet dere hva som er vanskeligere? Å mislykkes.
Så forbered dere på sene kvelder og hardt arbeid,
for det er nå det skjer!
DAG ÉN
Se der.
DAG TO
Ok, seks dager igjen. Vi klarer dette.
Vi har god tid.
DAG TRE
Ok, fem dager igjen.
God tid. Mindre enn i går, men fortsatt nok.
Jobber vi døgnet rundt og sover på skrivebordene, hvis vi...
DAG FIRE
Kom igjen!
DAG FEM
Den er min!
Dere er bedre enn dette.
Vi kan fortsatt få det til.
DAG SEKS
Ja, det virker kanskje håpløst.
Kanskje er det håpløst.
Kanskje jeg er villig til å gi opp, men jeg gjør det ikke.
For vi klarer dette? Eller hva?
Vi kan fortsatt rekke det.
Vi kan rekke det.
DAG SJU
Jeg tror hun liker den. Hun gjorde det med håret. Det er bra.
Det gjorde hun i går også, men forkastet kampanjen.
-Og den på søndag, mandag og lørdag. -Kan du ikke la meg ha rett?
Jeg har ikke vært hjemme på seks dager. Hårknuten går i oppløsning.
Hun må like den.
Ca-ya-ya, ca-ya-pu-cci-no
Ca-ya-ya, ca-ya
Jeg har cappuccino til Ben
Med dobbeltshot, akkurat som han liker den
-Jeg unngår meieriprodukter. -Jeg kan ordne en med havremelk.
-Hvordan ser det ut? Liker hun den? -Hun gjorde greia med håret i morges.
Jeg vet ikke, jeg kan ikke gjette meg fram til det.
Og det kan ingen andre heller. Det er bare henne og notatene hennes.
Gode nyheter, alle sammen. Vi nærmer oss noe.
Jeg vet at dere er slitne. Det er jeg også.
Men erfaringen min viser at noen kampanjer er ferdige fra starten av,
mens andre trenger litt hjelp.
Vi gjorde for mye her. Modellene er for pene.
Vi trenger attityde og følelser.
Vi må finjustere den. Jeg lover at vi får det til.
Nå må dere jobbe videre.
Vi har bare til midnatt.
Laster vi ikke opp designen da, kan vi ikke levere til selgerne.
Da har vi ikke en kampanje, og vi har ikke et merke å redde.
Holder vi ikke fristen, dør vi.
-Nei, det gjør vi ikke. -Ok, flott.
Men det sier du hver dag, og så forkaster vi gode kampanjer.
Gode er ikke det samme som perfekte.
Jeg vet at anseelsen min har sunket litt i det siste,
men selv om økonomien er dårlig og jeg nesten ødela alt,
betyr ikke at jeg tar feil. Vi må sette punktum.
Ikke vær så dramatisk. Vi er nærmere enn du tror.
Da trekker jeg meg tilbake.
Forresten, wifien virker ikke.
Det er bare ruteren som skaper seg. Jeg tar en omstart.
Enda en jobb som verken er sexy, morsom eller kreativ.
Men hvis ingen gjør den, stopper alt opp.
Jeg er ruteren. Det er en metafor.
Skal du virkelig fryse ut Marco for alltid?
Jeg behandler han som alle mine kolleger. Som jeg vil unngå og ikke snakke med.
Ok, jeg skjønner. Han har en annen fyr.
Han tøyset med deg.
-Han ville ha oppmerksomhet. -Fortsett, jeg elsker å gjenoppleve det.
Dere kan fortsatt være venner.
Ikke nå lenger.
PARKER HALLO? SKAL VI TA EN KAFFE?
HVA SOM HELST PÅ DAGTID GÅR BRA
BARE VELG ET STED
Marco? Kom. Kom hit.
Hva? Fikk dere ikke godkjent modellens tatoveringer?
Det klarer makeupartistene. Du har rapporten i innboksen.
Hvorfor er du så deppa?
Ikke lat som at du har det travelt, jeg kjenner deg.
Jeg ble dumpet for å være feminin. Jeg vil ikke snakke om det.
-Jeg vil bare gjøre jobben min. -Nå er det nok.
Du trenger en pause. Du kommer hjem i kveld.
-Nei. -Ikke det?
Hvem har lært deg å snakke sånn til mora di?
Jeg vet at du prøver å passe på meg, men jeg passer på dem.
Det er jobben min.
Så lenge vi finnes, er det viktigst.
Ok, så modent og selvstendig av deg.
Som mor elsker jeg det.
Men som mor, hater jeg det.
Skal jeg passe ekstra på deg med noen cappuccinoer
-til dem på avdelingen din? -Ok.
De kommer om...
Om to timer?
Jøss. Leveransene har vært umulige i dag.
Kan du ikke gå ned og hente dem?
Da møter jeg kanskje problemet jeg prøver å unngå.
Som en som ikke vil vente i to timer på kaffen,
la meg bare si dette: "Du kan ikke unngå han for alltid."
Vi må avslutte dette.
Ligger du i bakhold på doen? Ja, det har du rett i.
Vi må avslutte dette.
Vi må lande dette flyet. Kan du hjelpe meg med mora mi?
-Skal jeg overtale henne? -Enda bedre.
Nei, for jeg har troen på henne. Det bør kanskje du også ha.
Den eneste du har troen på, er deg selv.
Du vil bare bli forfremmet. Jeg må være skurken som løser alt.
Som med ruteren. Det er en metafor.
Vi har ikke snakket om en forfremmelse.
Det trenger vi ikke. Den er garantert. Den økologiske linjen? Kom igjen.
-Hun har ikke lovet meg noe. -Men du liker vel oddsene?
Du sa det, ikke jeg.
I verste fall har du jo Revlon, ikke sant?
"Vent, hvordan vet Chad om det?" De ringte for å spørre om deg.
Og nå vet han, jeg, nøyaktig hvem du er.
Det var bare en lunsj. Jeg takket nei.
Da mamma mistet grepet.
Da det var som verst for oss, lette du etter en utvei.
Det er ikke så enkelt. Jeg ble redd, men gjorde det rette.
Vil du gjøre det rette nå? Gjør det vanskelige.
Fortell mamma det hun ikke vil høre.
Redd firmaet mens det fortsatt finnes.
Frokosten er servert.
Den beste og eneste smoothien kontorets kjøkken har å by på.
-Ikke verst. Har du blandet den selv? -Jeg ristet den og helte den opp.
Jeg blir nok en stund ennå.
-Jeg kan ta en Uber hjem. -En mann trenger jobben sin.
Kan jeg spørre deg om noe?
Hva sier disse bildene deg?
Spør du meg?
-Har du plutselig ikke en mening? -Jeg kan si hva jeg ser.
Hvor mye du satser. Denne kampanjen betyr mye for deg.
Det må bli riktig. Mange regner med meg.
-Jeg står på kanten. -Du må stole på deg selv.
Det har fungert så langt.
-Madolyn. James er her. -James?
-Send han inn. -Fikk du ikke meldingen min?
Vi skulle jo spise frokost. Du har jo aldri fri.
Hva? Hvor mye er klokka?
-Jeg har jobbet hele natten. -Det ser jeg.
-Du har visst spist frokost. -Teddy har blandet noe.
Jeg helte dem bare i en kopp.
-Jeg venter utenfor. -Ok.
Hadde du sagt at du jobbet hele natten, kunne jeg tatt med mat.
-Det er vel ikke vanlig arbeidstid? -Nei, det er min feil.
Unnskyld at jeg glemte frokosten.
Delien der nede har eggesandwich til klokka 11.
Tja...
-Det høres ganske godt ut. -Gjør det?
-Hei, en bestilling til Marco. -Ja.
Herregud.
-Har du ventet på meg hele morgenen? -Ja.
-Har du unngått meg for å bevise noe? -Ja.
Da bryr du deg fortsatt om meg. Og jeg om deg.
Det er verdt tre minutter. Den er ikke ferdig.
Hvor dro du?
Jeg dro.
Etter at du løy, fordi du skammer deg over sminken min,
utseendet mitt, glamouren min - meg.
Ok, det var dumt. Jeg er dum.
Er jeg den første du dater som har et problem med det?
Ja.
Du er på en måte den første jeg har datet.
Vent. Hva? Hvordan?
-Var du jomfru? Var jeg...? -Langt ifra.
Du er bare den første det har vært seriøst med.
Ok, da...
Da har begge mye å lære.
Jeg må venne meg til en som tiltrekker seg oppmerksomhet.
Og du må lære at folk fortjener å få sjansen til å vokse.
Du løy for meg.
-Og jeg vil lyve igjen. -Men...
Det vil du også.
Det vi har er dypere enn det. Og det vet du.
Det er aldri lett når det er bra. Men når det er bra, er det fantastisk.
Marcos bestilling.
Vet du hva som er fantastisk? En som ikke lyver for deg.
En som liker deg for den du er.
En som alltid er der. Jeg har det.
Han ville ha meg fra starten av.
Jeg behandlet han som en venn mens du behandlet meg som søppel.
Men jeg skal ordne det. Jeg skal få han tilbake.
-Vent. -Nei. Det er slutt mellom oss.
Monét X Change kunne dukket opp med 100 gule roser
og et skilt med: "Parker er lei seg". Det ville ikke endret noe.
-Hvem er Monét X Change? -Bare verdens beste dragqueen.
Det at du ikke vet det, viser at vi ikke kan være sammen.
Jeg bryr meg ikke om hva Chad sier. Jeg er ikke monster uten sjel.
Madolyn er ikke karriere. Jeg setter ikke meg selv først. Eller?
Svar raskere. Si jeg har rett.
Jeg nevnte det på vår første date, men jeg er fortsatt her.
-Fortsett, jeg vil se hvor lenge jeg blir. -Du er ikke et monster uten sjel.
-Men? -Men...
Du må innrømme at du holder mange muligheter åpne.
Hva? Jeg ga deg wifi-passordet mitt.
Hva med koden til døren? Jeg er hos deg nesten hver kveld.
Hvis vi gir den til for mange, bytter vaktmesteren den.
Jeg følger bare reglene.
Du gjorde det rette med Revlon. Det er det som teller.
Du vil gjøre det rette igjen.
Madolyn. Madolyn!
-Vi er nesten i boks. -Ja!
Vi trenger bare en fotografering til med modellene.
Nei. Nei...
Vi kan ikke starte forfra. Ikke med...
15 timer til vi må levere.
Du hørte hva hun sa. Vi må. Vi må tro på henne.
Du må snakke med henne. Vær så snill.
Hvis det er dette Madolyn trenger, så gir vi henne det.
Nei!
Kanskje er jeg den eneste som kan si det, eller som vil si det,
men det gjør det ikke mindre viktig. Nei.
Jeg har gjort alt jeg kan for å holde oss på sporet.
Mens mamma har gjort alt for å kjøre oss utfor stupet.
Men jeg er ferdig med å være hennes lille konduktør.
Nå stopper toget.
Når hun er villig til å møte virkeligheten og ta voksne valg, er jeg her.
Men til da, streiker jeg!
Hvem støtter meg?
Det går bra. Én mann kan forandre verden.
Én mann...
...og en pose salte snacks.
Nå er hun deres.
Venner...
Vi kan ikke la én person hindre oss i det vi skal gjøre.
Og det gjør vi ikke. Jobb videre!
Modellene er bestilt. De kommer om 30 minutter.
Fotograferingen er klar, og garderobene er fylt opp.
-Vi er klare. -Bortsett fra Chad og streiken hans.
Ikke få barn. Da lever du lenger.
Disse jentene har attityde.
Bare de hadde mer erfaring.
Kan vi ikke veilede dem?
Vet noen noe om å være modell, er det vel Madolyn Addison.
Jeg? Nei. Jeg har ikke vært modell på lenge.
Det kan være en masterclass. "Å posere som Madolyn Addison."
Vi mangler tydeligvis noe. Kanskje det er deg.
KOM OPP NÅ!
Jeg ser om de trenger deg på settet.
-Hei, Venetia. -Hei. Hva gjelder det?
Du skal først komme i neste uke på arrangementet.
Jeg skal sørge for at det blir et arrangement.
-Hvor er kampanjen? Alle venter. -Vi legger siste hånd på verket.
Jeg er bekymret. Det ser ut som du også er det.
Det er ikke noe alvorlig. Madolyn kan bare ikke bestemme seg.
Er hun som Marie Kondo?
Kaster hun ut alt som ikke gir glede? Det skjer hver gang.
Ja, faktisk. Men vi kommer i mål. Det lover jeg.
Hvis dere ikke gjør det, bør du ha en plan B.
Se gjennom alt hun har kastet
og samle en siste og beste versjon av kampanjen.
Noe som er godt nok å levere. For sikkerhets skyld.
Unnskyld... Hva sier du? Jeg går ikke bak ryggen på mentoren min.
Hvis det redder kampanjen og salget?
Og forfremmelsen din, som jeg kan offentliggjøre hvis du gjør det rette.
Jeg gjør det rette. Jeg støtter Madolyn i tykt og tynt.
Du kan ikke friste meg til å slutte med det.
-Vi ses på festen. -Vi ses der.
Blood Shroud nå. Nå!
Han utfordrer Doomguard.
Chain of Lightning. Chain of Lightning!
Jeg kan ikke snakke. Jeg stormer.
Stormer en garderobe? For det vet jeg litt om.
Det er et spill. Bare sånn kan jeg slutte å tenke
på de meningsløse oppgavene jeg får i innboksen.
Vi kan alltids kaste bort tiden med sladder, som før.
Har vi ikke allerede...
...gjort alt det?
Jo, men... Vi kan gjøre det igjen.
-Ikke sant? -Må du ikke jobbe?
Jo. Jo, det har jeg.
Jeg har to telefoner jeg må passe på helt alene.
For dronningen vår som vil redde firmaet og jobbene våre.
Mens du leker med den lille datamaskinen din.
-Få noen til å hjelpe. -Melder du deg frivillig?
Eller er stormingen viktigere enn å bidra?
Sådde du tvil om arbeidsmoralen min?
Altså...
Jeg avsluttet en veldig sjelden spillrunde for deg.
Ikke tenk på det, det er jeg verdt. Denne veien, datagutt.
Bli med meg.
Da er vi her.
Har du ordnet alt dette i dag?
Det overrasker meg ikke.
-Og hvis du er tørst... -Kanskje senere.
Hei.
-Hei, Madolyn. -Wessy!
Er du klar til å vise jentene Madolyn-magien?
-Hei, damer. -Hei.
Hun kler den fargen.
Nei, nei... Ikke snurr.
-Ikke det? -Nei.
-Ok. -Det trenger du ikke.
Ok... Du må roe deg ned.
-Ikke så brått, men mykt. -Ok.
Ok?
Det er bra. Det liker vi.
Nei, vennen. Det er her.
Det er lyset ditt. Hold deg til det.
Ja. Hun er fantastisk.
Det er flott.
Det er bra. Vi elsker det.
-Nydelig. -Der er det.
Hei. Avdelingen trenger godkjenning, men mora di er opptatt.
Beklager, jeg er ikke her.
Jeg streiker.
Kan du skrive under? Det er ikke meg
-du skal bevise noe for. -Det er lovlig å streike.
Det løser alt. Bare vent og se.
Beklager, men stedet faller ikke akkurat i grus uten deg, så...
Nei. Men det vil hun.
Hun...?
Handler det om det? Du setter kjærligheten hennes på prøve.
Nei, det er min rett som arbeider.
Tror du ikke sønnen min løp opp for at jeg skulle løpe etter?
Du bryr deg ikke om oss eller selskapet, du vil bare bevise at hun er glad i deg.
Ser du den trøya? Den er pappas.
Mannen som gikk fra mamma da han hørte at jeg var på vei.
Ser du etternavnet? Det er hans, ikke mitt.
Jeg tok hennes navn. Jeg tok hennes parti. Alt.
Til og med feilene jeg har gjort i det siste.
De var ikke for min skyld, men for hennes. Jeg er sikker på at hun er glad i meg.
Se på meg. Jeg har fortjent det.
Kanskje du trenger for mye fra henne. For mye bekreftelse.
Kanskje du leter etter noe du aldri kan få.
Jeg vet at hun kommer. Jeg vet at hun gir seg.
Jeg skal redde selskapet.
Ja, det håper jeg. For jeg har lagt ut CV-en min,
men har ikke hørt noe, så...
-Er det bare initialene mine? -Ja takk. Her og her.
Jeg liker det bildet.
De ser hengivne ut, men vi trenger flere muligheter.
De føles fortsatt litt stive, ikke sant?
-Det ordner jeg. -Ja.
Hva var galt?
Du lærte dem å være modeller. Vi løste det.
De har vært modeller i fem minutter. Det blir aldri perfekt med en gang.
Det bør du vite.
Hva med de første hundre?
For en uke siden gikk jeg backstage, og det føltes bra.
Jeg husket hvorfor jeg startet i bransjen. Fantasien og glamouren.
Det er det jeg vil finne. Og jeg fortsetter til jeg finner det.
Og hvis ikke?
Du trenger nok en pause, Venetia. Kom tilbake med en mer positiv attityde.
-Hva gjør du? -Jeg slapper av.
Går fotograferingen så bra?
Bør jeg oppdatere LinkedIn-profilen min?
Hvor langt kom vi med Pride-kampanjen i morges?
Er den ferdig? Er det noe igjen?
Nei, den skulle bare organiseres og komprimeres for å lastes opp.
Tror du at du kan gjøre det for meg?
Gjøre den klar? For sikkerhets skyld?
Hvorfor? Vil Madolyn det?
Nei. Men vi trenger den kanskje.
Jeg vil bare ha den klar. Vær så snill. Det er viktig.
Jeg setter i gang.
Beklager, jeg mente ikke å avbryte dette. Jeg trenger et sted når hun jobber.
Det har du funnet. Slå deg ned. Ta en drink.
-Kjøp en vokal. -Ok.
Vær så god.
Lar Madolyn deg henge her?
Ja, når hun ikke er her. Også når hun er her.
Hvor tette er dere? Snakker hun noensinne om meg?
Aldri, for det vil være uproft.
Ok, men jeg ser hva som skjer. Du er ikke bare en ansatt.
-Du er vennes hennes. -Ja, det er jeg nok.
Men det er vel alt? Er det ikke greit å spørre? Jeg er ny.
Det er vanskelig å ikke føle seg spesiell når hun er der.
Men nei. Vi er bare venner.
Jeg likte ikke å spørre om det, men jeg er glad for at jeg gjorde det.
Jeg drar, men jeg håper vi ses.
Du?
Du har holdt ut lenge med Madolyn.
Du skal ingen steder.
Det har du rett i. Det skal jeg ikke.
Mamma? Hva er det? Hva skjedde? Trenger du meg?
Jeg er litt svett. Fem minutter, så er jeg klar.
-Hvor er bladet vi bladde i forrige uke? -Britiske Vogue?
Det er her et sted.
Vent. Jeg trodde du streiket.
Det stemmer. Det gjør jeg.
Men hvis du trenger meg, kan du spørre.
-Jeg gir ikke opp. -Ikke jeg heller.
Men hvis ruteren krangler...så er jeg her.
-Madolyn Addisons kontor. -Patetisk.
Kan du ikke svare fortere? Var det meg, ville jeg fått sparken.
-Tror du at du er raskere? -Ring meg.
Du har det ikke så travelt her.
Det er stille nå, men snart tar det av.
Kom igjen. Er du redd for at jeg overtar kronen?
-Du trenger meg ikke. -Selvfølgelig gjør jeg det.
Jeg mener det.
Jeg... Jeg vet om han andre.
Gjør du? Det er derfor du har vært så rar.
Ok, da vet du det.
Han er borte nå.
-Flott. Er det min tur nå? -Hva?
Jeg planla ikke å møte han. Eller deg. Det skjedde bare.
Det er gjort. Jeg er her nå. Du er her nå.
Ikke hat meg.
Jeg hater deg ikke.
Jeg...
Jeg har villet ha deg fra første dag.
Jeg snakket om deg, tenkte på deg.
Jeg gjorde alt jeg kunne for å forstå deg.
Så jeg ble bra nok for deg.
Ja, jeg...
-Jeg vet hvordan det føles. -Men jeg var en reserve.
Han var bra nok, men det var ikke jeg.
-Nei, han er borte nå. -Nei, det er han ikke.
Han vil alltid være der, og jeg vil aldri være han.
-Kan vi ikke være venner engang? -Selvfølgelig ikke.
-Hvorfor? -Fordi...
Hvordan skal vi være så nære uten at jeg vil ha deg?
Jeg tror ikke det finnes nok sminke i verden.
Hva skjer her inne?
-Feirer vi noe? Fikk vi det til? -Vi har så vidt begynt.
-Ja. -Snakker dere bare?
Vi blir kjent.
Vi må sørge for at alle er naturlige og avslappet,
som på baren.
Og mer kaffe...
Madolyn, beklager, men vi har bare fire timer igjen.
-Det går veldig bra. -Ja.
Vi må fortsatt velge bilder, gå gjennom dem,
rette, designe, godkjenne og levere.
Vi har jobbet veldig hardt og har mange gode alternativ.
Velger du et nå, er vi ferdige.
Hva med at jeg sier fra når jeg er ferdig?
Vær så god. Hva syntes dere om det?
BRITT DEN ER KLAR!
Ingen frekk foundation. Fantastisk.
-Er det den? -Velkommen til plan B.
Hele kampanjen fra designavdelingen i morges.
Organisert, komprimert
og klar til å bli levert til leverandørenes FTP.
Bare sett den inn og send den.
-Vil du virkelig gjøre dette? -Nei.
Men jeg må, for hennes skyld.
Du svikter henne.
Jeg redder henne.
Ved å svikte henne.
Jeg redder selskapet og salget.
Hun sparker deg.
Hun vil forstå. Hun tar til vett.
-Det er en ny Revlon, ikke sant? -Det er verre.
Du kjører over henne og later som at det er en god gjerning.
Du har ikke jobbet med henne. Hun ser bare seg selv.
-Hjelp henne. -Det har jeg gjort.
Hjelp henne mer.
Det handler om å forplikte seg igjen.
Du gir deg aldri hen.
Jeg vet at det er rotete.
Det er vanskelig og skremmende.
Men satser du ikke, tar ingen sjanser.
Det er ingen lojalitet.
Ingen kjærlighet.
-Noen må være skurken. -Nei, det må de ikke.
Ikke du.
-Bra. Takk. -Ja.
-Har du et øyeblikk, Madolyn? -Ja. Hva skjer?
Jeg er bekymret. Jeg har vært det i timevis.
Jeg trodde vi nærmet oss noe, men vi kommer ingen vei,
og dette fungerer ikke.
Designavdelingen har lagd en reserveplan.
Morgenens kampanje, klar til levering. Det er en plan B.
Har du levert en kampanje uten min godkjennelse?
Nei, jeg stoppet den.
Selv om jeg vet at det er en god kampanje som kan leveres til fristen.
Bare du kan ta det valget.
Det er opp til deg.
-Alt ga mening backstage på baren. -Selvfølgelig gjorde det det.
Du var der alt begynte. Sminkebordet.
Det knytter oss sammen så vi føler at alt er mulig.
Bare jeg kunne lagt det på flaske.
Hvorfor kan vi ikke det?
Vi kan gjenskape sminkebordet her med liv og vennskap,
med rot og kjærlighet.
Vi kan sette deg der.
Nei, mellom deg og meg, jeg har ikke vært modell på over 20 år.
Det vil få mye omtale.
Og fungerer det ikke, har vi jo plan B.
Hvilken plan B?
Folkens!
Nå er det full fart framover med den siste kampanjen.
Det er ikke en spøk.
Det er nå det gjelder.
Jeg vet at dere er slitne,
men dette krever alt dere har.
-Så gi det. For vi skal få det til! -Ja!
-Bildene kom nettopp. -Jeg korrigerer fargene.
-Nye kopier er klare, godkjent av Madolyn. -Gjør klart til salg.
Vi greide det.
Nei, det gjorde dere ikke.
Modellens leggtatovering er ikke godkjent. Vi finner ikke kunstneren.
Vi kan ikke bruke bilder der den er synlig.
Jeg sendte den til deg.
Det ble glemt. Beklager. Hva gjør vi? Sletter dem?
-Endre dem. -Rediger dem.
Vi har ikke tid.
-Ben kan ordne det. -Kan jeg?
Han er ekspert med datamaskiner.
-Han kan redigere dem. -Ikke så fort.
Vi trenger bare 20 prosent endring for å få bruke dem.
Det er for mye. Jeg er ikke så god.
Du. Du er så god. Hvem skal behandle deg sånn hvis du ikke gjør det selv?
Jeg må tilkalle Doomguard.
Bra.
-Ferdig. -Ja.
Britt.
To minutter.
-Ferdig. -Send.
-Nei! Nettet er nede. -Hva er galt?
-Nå igjen? -Prøv nettet nede.
-Del mobilens nett. -90 sekunder.
-Kan noen omstarte ruteren? -Det kan jeg.
OMSTARTER NETTVERK
-Det er tilbake. -Trykk på "send".
Fem, fire, tre, to...
Det er gjort.
Ja!
Vi greide det.
Vil du virkelig ikke feire med oss?
Si meg, Venetia. Plan B var vel din idé?
Jeg følte at jeg måtte beskytte deg.
Jeg vil savne at du sitter utenfor.
Det blir ikke det samme når du får ditt eget kontor.
Madolyn.
Har du forfremmet meg?
Det blir offisielt så snart salget går gjennom.
Si god kveld nå, og gå og feire.
-Takk, Madolyn. -Gå.
-La oss drikke. -Ja.
Og hvis vi går tom, har jeg gjemt en flaske.
-Jeg tror det går bra. -Ok.
-Jeg trenger ikke tyggis. -Du har forsømt tannpussen. Ta den.
Bare hyggelig.
-Jeg er stolt av deg. -Jeg er også stolt av meg.
#3206.
Det er koden til døra mi. Hvis du vil skrive den ned.
Ingen fare. Jeg glemmer den ikke.
Er streiken over?
-Er du tilbake? -Inntil videre.
Du hadde rett. Jeg er her av feil grunn.
Jeg må slutte å søke hennes anerkjennelse.
Jeg må finne det jeg trenger et annet sted.
Hun vet det ikke, men...
Når salget har gått gjennom...
Slutter du?
Det var en annen fyr.
Han fikk meg til å føle at jeg aldri var god nok.
Og at jeg måtte jobbe for å få han.
Hvis jeg har fått deg til å føle det samme, er jeg mye verre enn han.
For du er mye bedre enn meg.
Hvis vi ikke kan være venner, vil jeg bare...
Jeg måtte bare si det.
Hva skjer nå?
Ta toget hjem, sove hele helga.
Jeg bor nærmere.
Hvis du ikke er for trøtt.
Hallo?
Er du Marco Mejia?
Hva slags jobb er dette?
Jeg har sittet på et soverom i Jersey hele kvelden
og ventet på en twink fra Jersey med Jersey-roser?
Vet du hva?
Drit i dette.
Og drit i deg.
PARKER ER LEI SEG
Tekst: Tone Hansen