Як це робиться? Просто клацнути, коли скажуть?
Чарівно.
Привіт гламурній спільноті й знову вітаю на каналі.
Я - Марко Мехія,
і я не просто ношу «Гламур від Медолін»,
а й працюю там.
І сьогодні зі мною дуже особлива,
дуже прекрасна гостя,
легенда, діва, моя начальниця, міс Медолін Аддісон.
Дякую. Дякую за запрошення.
А вам дякую за посаду.
То як я тобі в ролі начальниці?
Чудово. Ви просто найкраща.
А як я вам у ролі асистента?
Скажімо так,
таких асистентів у мене ще не було.
РІВЕНЬ ОБРАЗИ: ШОСТИЙ
Гаразд, приймається.
Чому ми сьогодні тут? Що покажемо діткам?
У нас нова, цілком органічна Прайд-палетка
від Медолін…
-Дубль другий. -Від «Гламуру від Медолін».
А чому Прайд? Чому саме зараз?
Гарне запитання.
Ми відзначаємо Прайд
і заново відзначаємо, що для нашого бренду означає «люкс».
Не можу дочекатися, коли ви побачите цю кампанію.
Сьогодні підключайтеся до нас,
у нас буде прямий ефір з вечірки з нагоди запуску.
А поки що…
-Будьте гламурними. -Будьте гламурними.
ГЛАМУР
Коли ми почали,
ви обіцяли, що люди про це говоритимуть, і так і є.
Усі хочуть побачити вашу кампанію.
-Навіть я. -Усі побачать.
Сьогодні.
Навіть ви.
А якщо я трішки підгляну?
На мить?
Просто як підказку.
Навіть спробувати не дасте? Як так?
Медолін хоче, щоб ви були здивовані, як і решта світу.
Добре.
У мене гарні передчуття.
І я не можу сказати точно,
але, думаю, «Вандем'єр» запропонує суму,
яка вас потішить.
І яку орієнтовну суму ми можемо очікувати?
То ми вже про суму говоримо?
-Ви самі почали. -Мені було б краще спершу знати вашу.
Буде вища довіра, якщо навпаки.
-Боїтеся, що «Вандем'єр» шахруватиме? -А що?
Боїтеся, що ми втечемо?
Чеде, я думаю, усі сьогодні звідси вийдуть щасливі
та натхненні Прайдом, так?
Так.
-Побачимося. -Побачимося, Мікінлі.
Так!
Чеде? Ходімо святкувати.
Ти ж любиш вихвалятися.
Так. Люблю.
Але я не можу!
Усе якось не так.
Мікінлі має хвилюватися, що ми втечемо.
Але ж ні.
Коли такий фурор, у нас може бути угода з іншими.
Але нема.
Вона цього не знає.
А поводиться так, наче знає.
У неї впевненість посереднього білого чоловіка.
Саме так.
Вона ніби читає наші думки.
Ти казала, вона слідкувала за підготовкою.
Вона знала все, що відбувалося?
У неї нема крота.
Кротом була Медолін, вона злила кампанію.
Так.
Треба поговорити з мамою. Не про це, про інше.
Може, це зачекає.
Знаю, ти хвилюєшся.
Я також хвилювалася.
Але ми перемогли!
Нам можна цим насолодитися!
-Обов'язково насолодися. -Добре.
Офіс Медолін Аддісон.
Вибачте. Список гостей на сьогодні заповнений.
Не можу вас розмістити.
Офіс Медолін Аддісон.
Ні, не можу вас розмістити.
Офіс Медолін…
Ні, не можу вас розмістити.
Так, список заповнений.
Місць немає, дорогенькі.
Хай навіть ви сама Медісон Бір.
Нічого не можу вдіяти.
Це Медісон Бір?
Привіт, діво, обожнюю ваш альбом.
Але не можу вас розмістити. Вибачте. Цьомки.
Знаю, як ти почуваєшся.
Керувати списком запрошених на Активацію
це як бути Повелителем підземелля.
Гравцям хочеться особливого ставлення.
Але знаєш що? Якщо ступиш на пастку в моєму підземеллі…
Мені шкода. Ти вже котишся, щоб ухилитися від Чарівної ракети.
-До речі, про Чарівні ракети… -Я вас чую.
…коли ми знову поліземо в підземелля?
Скоро.
Чому тебе немає в списку на Активацію?
Усі ж ідуть.
Бо сьогодні фінал битви з Королевою павуків,
і я там Повелитель.
Не можу підставити своїх.
Отакий ти добрий, так?
Навіть кращий.
Особливо за другим разом.
Секс — це наче гра в «Мафію».
У першій грі вивчаєш поведінку.
Здається, у нас другий офіційний роман в офісі.
Ми це так не називаємо.
Чому?
Лише тиждень.
Будь уважний. Ціле літо.
Як це сприймає той з таксі?
Буде видно.
Іду з ним сьогодні на ланч.
Ти зустрічаєшся з ним? Після всього?
Що? Я поводжуся по-дорослому.
Нам треба офіційно розійтися.
Усе нотаріально засвідчую, і так далі.
То з ним покінчено?
Так. Покінчено.
Добре. Іноді я ще про нього думаю.
Трохи сумую за ним, трішечки.
Це ж погано, так?
Думаю, твоя улюблена міс Родріґо має про це кілька пісень.
Скажи?
Вона не брехала. Почуття — це важко.
Але знаєш що? Я все виправлю.
Зустрінуся з ним віч-на-віч і все закінчу. З тобою покінчено.
Кінець.
Крапка.
Це ж правильно. Так?
Головне будь певен, що цю сторінку перегорнуто.
Інакше постійно думатимеш, що могло бути.
-А Бен, він справді...? -Я не знаю, як він так рівно ходить.
Джеймсе, заходь.
Тебе важко здивувати.
Ти є в календарі, а я не виношу несподіванки.
Маю дещо, що винесеш.
Прескіт, що я знімав.
Він готовий, уже зведений.
Думаю, сподобається.
Чудово виглядаєш. Звісно. Ти профі.
Роками цим займаєшся.
Це ти.
Твоя подорож.
Те, що ти зробила.
Не можу на себе дивитися.
Можеш надіслати мені на електронну?
Так. Звісно.
На Активацію поїдемо твоїм авто?
Звичайно.
Хіба що я захочу, щоб Тедді ревнував.
Визнай, він тебе таємно обожнює.
Тедді? Мене?
Ні, ми фактично сім'я.
Як скажеш.
Я собі надумую, так?
Так.
Ніхто за нами не шпигує?
Так.
-Ага. -Ага.
Ага, я не хвилююся.
Ти тут воду ввімкнула, щоб заглушити прослуховування?
Я таке бачила в «Батьківщині».
Це працює.
Можливо, компанія несеться в пастку.
Або ти шукаєш спосіб зіпсувати щось хороше.
Це хороше я не зіпсувала.
Бо я - емоційна саперка. Отак воно, зустрічатися з Дівою.
Шкода, що я - Скорпіон.
У тебе Юпітер у Раку.
-Це добре? -Це прекрасно.
Тедді?
Що таке?
Я лише перевіряв сьогоднішній розклад Медолін.
Я маю її календар. Але можеш її запитати, вона там.
Так, але там ще…
Щось не так?
Я буду в конференц-залі.
Дивно.
Медолін?
Ви помітили, як дивно Тедді поводиться?
Він завжди непередбачуваний.
Здається, я щось залишила в лімузині.
Марко?
Паркер.
Дякую за це.
Дякую тобі. Я цього хотів.
І що ми робимо?
Хотів, щоб ми особисто перегорнули цю сторінку.
Тобі варто знати, що між нами все скінчилося.
Так і є.
Так.
Тобто, звісно, я досі про тебе думаю.
Може, трохи сумую за тобою.
Може, мені подобається зараз твій вигляд. Але це неважливо.
Усе закінчено.
Я розумію.
Це кінець.
І дякую, що ти такий милий.
Сьогодні я виглядаю як шмат лайна.
Зовсім ні.
Я навіть у душі не був.
Сам знаєш, я це люблю.
-Скільки в тебе часу? -Хвилин 40.
Достатньо.
Коли поспіхом, то аж цікаво.
Варто якось повторити.
Нічого ми не повторюватимемо.
Ніколи.
Так, це було неправильно.
А мені — цілком.
Я сьогодні мав із тобою порвати.
Так, знаю.
А я збирався тебе відмовити. Спрацювало?
Ти збрехав.
Я перепросив.
Ти не можеш змиритися з моїм виглядом.
Чи моїм стилем, я через це нервуюся.
Зі мною так ще ніхто не чинив.
Ти мене соромишся.
Я ніколи не зустрічався з такими, як ти.
Ясно? Я неідеальний.
Мені є куди рости.
Дай мені таку можливість.
Слухай.
Я знаю, що в нас не ідеально.
А навіть краще.
У нас усе безладно. Люто.
По-справжньому.
Таке не в усіх буває.
Не відкидай таку можливість.
У світі купа людей, які люблять мене таким, який я є.
Я обираю їх.
А не тебе.
Можеш далі намагатися мене забути, та це не спрацює.
Це не можна просто вимкнути. Я знаю, бо також не можу.
Ти мав рацію.
Я знаю!
У чому?
Я казала, як говорила з Мікінлі,
і вона знала все, що діється, що ми думаємо.
Але як? Ніхто б їй не сказав.
Нікому й не довелося. Вона слухала.
Оцим.
Де ти це знайшла?
У лімузині Медолін.
То ти навіть не розглядаєш інші пропозиції?
У нас їх нема.
«Вандем'єр» і лише «Вандем'єр».
Зупини.
Це було вчора.
Там цілі години таких розмов.
Телефонні дзвінки, усе.
Заряд від акумулятора, спрацьовує на голос, навіть є вай-фай.
Легко заховати.
Це неможливо.
Це не Тедді. Він на таке не здатен.
Мікінлі хотіла переманити мене.
Хтозна, чи я єдина?
Може, гроші зіграли роль.
Або він ревнує до Джеймса.
Вам таке точно на думку спадало.
Тому Мікінлі така впевнена, бо вона все знає.
Неважливо, як добре все мине сьогодні.
«Вандем'єр» захочуть купити нас задешево, а ми погодимося.
Угода є угода, так же?
У нас же все буде добре?
Венішо, ця компанія — спадщина моєї матері.
Ми заслуговуємо на найкращу угоду.
Ми ж не зірвемо все через це.
Гроші — це демонстрація поваги.
Набери мені Тедді. Треба з ним поговорити.
Йому не можна знати, що ми знаємо. Так втрачаємо перевагу.
Я знаю, що роблю.
-Ти серйозно? -Так.
-Ти це щоразу вигадуєш. -Бене!
Запитання. Що б сталося, якби сьогодні ти облишив Королеву павуків?
Вона би влаштувала немислиме спустошення,
яке назавжди отруїть землі Водоглибу.
Ні, що, якби ти пограв у «Підземелля й дракони» в інший день,
а сьогодні пішов зі мною на Активацію?
З тобою?
Як на побачення?
Ніби ми зустрічаємося?
Можливо. Я не знаю.
Я просто думаю, що час залишити позаду нас те, що було.
І спробувати по-справжньому.
То що скажеш?
Так, я можу прийти. Але мені нічого вдягнути.
Я щось придумаю.
Я щось придумаю і змушу його вдягнути.
Твій день ще прийде, Королево павуків.
Але не сьогодні.
Як ви?
Надто спекотно? Треба забігти в магазин?
Щось передумали щодо сьогодні й просто хочете, щоб я вів?
Якщо хочете, можемо сьогодні вже бути в Канаді.
Ти наче в гарній формі.
Ми вже давно не були наодинці.
Сумуєш за Джеймсом.
Яка різниця?
Просто, я можу й далі з ним бачитися, тож мені цікаво.
Ні, не цікаво.
Думаєш, я не знаю, чого ти хочеш?
Я знаю, що ви не хочете цього чути.
Хіба не ти мені сказав дати йому шанс?
Що ви хочете, щоб я сказав?
Що він маніпулятор?
Що як тільки він вами натішиться, ви більше не побачитеся? Ні.
Ви не хочете цього чути, тож я не казатиму, навіть якщо це правда.
Думаєш, я не знаю, коли мене використовують?
Ні, це не моя справа.
Якщо тобі є що сказати, зараз — найкращий час.
Ні, нема.
І ніколи не буде.
Слухай, Чеде.
Підійдіть із Венішою до мене додому за пів години.
Нам треба побалакати.
Бене.
Ні.
Може, заїдемо до тебе й візьмемо уніформу «Зоряного шляху»?
Придумай щось. Я маю гарно виглядати для Марко.
Вам удвох так добре, так? Зустрічаєтеся?
Ти його чула. Ми це так не називаємо.
Але я називаю.
Коли вперше побачив Марко, я знав, що все складеться. Розумієш?
І я просто…
Просто не хотів пробувати, не хотів зазнати невдачі.
Але от я тут.
У мене все під контролем.
Я рада, що ти на це зважився. Не думала, що ти зможеш.
Ага, я також.
Особливо через того іншого хлопця.
Є якийсь інший хлопець?
Був.
Але Марко через нього паршиво почувався, а я так із ним не чиню.
Ну, кінець.
У мене є ідея, але довірся мені.
Добре.
Ти сьогодні обцяцьковуєшся на повну.
Це ж подія на тему косметики. Діють правила дреґ-королев.
Якщо тебе не видно із задніх рядів, значить ти замало всього наніс.
Можу ще взяти тебе.
О, ні. Свою вечірку я вже почала. А ти йди веселися.
Мамо?
Як знати, що хтось тобі підходить?
Це якось стосується чоловіка, який тобі надіслав їх?
Частково.
Я можу тобі сказати, як знати, що хтось тобі не підходить.
Він робить тобі дитину, тікає,
а його дурненького, але любого сина доводиться виховувати самій.
Слухай, я знаю, що тато - мудак
і точно не найкращий чоловік у світі.
Але він же тобі подобався?
Я його любила.
З ним було цікаво,
він був яскравий, умів одягатися
і знав, як розмовами вийти з будь-якої ситуації.
Звучить знайомо?
Я завжди боялася його втратити,
тож старалася бути кращою для нього.
Іноді, коли ми молоді,
гнатися за любов'ю здається логічнішим, ніж її отримувати.
Мабуть, тоді він був великою помилкою.
Дещо добре з того таки вийшло.
Але ні, з ним це була помилка.
Але правильна помилка.
Сподіваюся, ти також робитимеш правильні помилки.
Алло? Так. Ви вчасно.
Так.
То що? Тедді визнав?
Майже-майже. Він не знає, що я знаю.
Мікінлі, мабуть, дісталася до нього.
То що це означає для нас, для угоди. Що робитимемо?
-Слухай, я знаю, що ти хочеш скасувати… -Ні.
Ми цим скористаємося.
Що ти зробила з диктофоном?
Видалила все за сьогодні й поклала на місце.
Добре. Я хочу, щоб Мікінлі слухала.
У мене гарні передчуття на сьогодні.
У мене теж.
Має бути значно цікавіше, ніж я уявляла.
Ага.
Мені не варто це комусь казати…
але ми сьогодні скасуємо продаж компанії «Вандем'єр».
-Це гарні новини? -Прекрасні!
За минулий тиждень я отримала три нові пропозиції,
всі в галузі говорять лише про нас, а більше грошей — більше свободи.
Я щаслива, як ніколи.
-У «Вандем'єр» знають? -«Вандем'єр»? Поняття не мають.
І вже дуже хочу їм повідомити.
Привіт. Я на подію.
Дуже щаслива за вас.
Мікінлі Вільямс.
Я є в списку.
Добре.
Так, працює. Ви в тому списку.
Це рано. Ми лише починаємо. Сюди.
Прайд-досвід чекає на вас. Ходімо.
Вибачте, де вечірка?
Вечірка почнеться, але після відповіді на одне важливе запитання.
-Ви виживете в Прайді? -Так.
Добре. Тоді за мною.
Було літо 1969 року.
Поліція Нью-Йорка почала низку жорстоких рейдів
на ґей-бари в Ґрінвіч-Віллидж.
Окрім «Стоунволл Інн», де учасники дали відсіч,
після чого почалися шість ночей протистоянь на вулицях Ґрінвіч-Віллидж,
які зараз відомі як Стоунволлське повстання.
Воно зарядило рух відзначення квір-ідентичності й видимості,
який зараз відомий як Прайд.
Ніхто не знає точно, як почалося повстання,
але ми вшановуємо дреґ-мисткиню й борчиню за права квір-спільноти, Маршу Джонсон.
Вона боролася в «Стоунволлі» й стала натхненням для самого Прайду.
Мікінлі Вільямз,
можете сказати, яке з цих тверджень належить Джонсон?
Перше: «Я, може, і божевільна, але це не означає, що я помиляюся».
Друге: «У вас не може бути прав повністю, як у людини,
доки у вас немає всіх прав».
Чи третє:
«Доки вся квір-спільнота в США не має всіх прав,
нам нічого святкувати».
Усі три?
Так, Мікінлі, всі!
Вам вдалося. Ви готові пережити Прайд. Ходімо.
Куди?
Ви почали Прайд, Мікінлі.
Час параду. Заходьте й покажіть, що таке Прайд.
Добре. Привіт. Вибачте.
-Ми танцюємо. Веселимося. -Рожева.
Більше гордості, Мікінлі!
-Отак. -Дякую.
-Майже готово. Ви зможете. Вам вдалося! -Добре.
Вам вдалося, Мікінлі. Продовжуємо. За мною.
Дякую.
Корпоративна Америка любить Прайд
і з кожним веселковим логотипом монетизує перформативне партнерство.
Чи готові ви експлуатувати Прайд
і змити гріхи аморального капіталізму?
Так.
То їдьте під Веселковий душ!
-Ходімо. Ще стільки всього. -Добре.
Це воно, Мікінлі.
Гора високих очікувань.
Нею має піднятися кожна корпорація, що береться за Прайд.
Тепер і ви.
Чи будете інклюзивними, але обачними? Привертати схвалення без зневаги?
І після стількох десятиліть, усіх цих ставок, усіх очікувань,
чи зможете використати Прайд, щоб сказати хоч щось змістовне?
-Так. -Тоді вперед!
Добре, дякую.
Схоже, ви пережили Прайд.
-Це всім довелося пройти? -Навіть самій Медолін.
Може, покажемо вам, що і як?
Ми хочемо вам показати, що Прайд означає для «Гламуру від Медолін».
ГІНКЛ РУМ
Бен!
Добре, діво, непогано.
Мені вдалося?
Занадто, так? Це апропріація?
Виглядаєш чудово.
Не знав, що в тебе вуха проколоті.
Не проколоті. Це клей.
Просто хотілося справді постаратися, зробити все правильно.
Тобі вдалося. У тебе стійка помада?
Як перевірити, чи вона стійка?
Отак.
На місці.
-Добре. -Непогано.
Наша Прайд-кампанія почалася тут, у цьому барі,
де мама, засновниця, познайомилася з трьома дреґ-виконавцями,
які використовують наші продукти, але їх немає в нашій рекламі.
Бо ми -бренд класу «люкс», де є свої правила.
Так же? Жодного пірсингу, татуювань, дуже гетеро, дуже цисгендерно.
Ці правила, вони, звісно ж, неписані. Так?
Але їх усі знають.
Тут суть у гламурі, відстані, недосяжності.
Але ми займаємося не лише «люксовістю».
Ми робимо красу.
А краса — це не просто недосяжність і гламур.
У ній є сестринство й близькість,
однаковість.
Те бажання, що в нас виникає, коли вранці сідаємо й пробуємо нове,
стати новими.
Це ми й відзначаємо з Прайдом,
те єдине, що нас об'єднує.
Красу.
Бо неважливо, що робить нас різними.
Ми всі за одним столом.
Медолін сама в кампанії? Вона не знімалася 20 років.
Двадцять два, якщо точно.
Але якщо ми готові підняти всіх на вуха,
то воно того варте.
Це добре.
Дуже добре.
-Мушу відповісти. -Добре.
Здається, схвильована.
Це добре.
ВІТАЄМО ЗА СТОЛОМ
Давай поміняємося.
Привіт.
Наші дітки зустрічаються.
Ти не чула? Вони це так не називають.
Чому? Ціле літо минуло. Чому ні?
Думаю, Марко ще відходить від хлопця з таксі.
Від того іншого? У нього є прізвисько?
Це Бен тобі сказав?
Бен розповідає, чому розплавлена сіль — це майбутнє електромереж.
Я навіть не знаю, що це.
У них сьогодні був ланч. У Марко з тим іншим.
Що було?
Щоб розійтися. Усе скінчилося.
Схоже, розгортається серйозна драма.
Скоро повернуся.
Цього в планах не було.
Ми не можемо.
Звісно. Я розберуся.
Чеде?
Дякую. Сьогодні без фото з тобою?
Це твій величний вечір. Дозволь обслужити. Шампанського?
Так.
Мадам, треба поговорити.
Це не зачекає?
Вітаю.
Після всього цього року, ви цього заслужили.
І, мабуть, мені не варто було вам цього сьогодні казати.
-Я не хотів. -Казати?
Що таке?
Привіт, мамо.
Мікінлі хоче переговорити.
Стільки всього сьогодні.
Медолін, виглядаєте шикарно. Хто вас одягав?
Про це пізніше.
Щойно розмовляла з директорами «Вандем'єр»,
у них є пропозиція, яку варто обговорити.
Десь у приватному місці.
Я знаю ідеальне.
Отже, коли «Вандем'єр» найняли мене, щоб промацати ґрунт перед купівлею,
у мене було два завдання.
Перше, переконати їх у цьому,
що було нелегко, враховуючи ваші бухгалтерські проблеми.
Але ми це зробили.
Ви це зробили.
У цій Прайд-кампанії ви показали, що ще можете здійняти шум.
Другим моїм завданням було збивати ціну,
в якому я грала в ігри, щоб ви були голодні й не розслаблялися.
Принаймні з одним я впоралася.
«Вандем'єр» хоче зробити пропозицію, і то крупну.
Ми готові її почути
і порівняти з нашими варіантами.
Вони подвоюють.
-Подвоюють що? -Подвоюють суму, запропоновану вчора.
Як я й сказала, з одним завданням я впоралася.
Це ваша сума?
Це неможливо.
Це вона.
Але лише якщо ви підпишете просто зараз.
Як тобі таке?
Можна втрутитися й собі зробити?
Так.
-Бувай. -Бувай.
Тож ви з Беном зустрічаєтеся.
Ми це так не називаємо.
Він називає.
Так, зустрічаємося.
У тебе серйозні наміри?
Так. Бен - найкращий хлопець, якого я знаю.
Навіть кращий, ніж той інший?
Що? Веніша тобі все розповідає?
Так, і Бен також.
Бо я за ним наглядала ще з художньої школи.
Може я надто захищаю його, але знаю його досить довго, щоб бути цього вартою.
Ти з Беном лише розслабляєшся? Використовуєш його?
Ні.
То з тим іншим ти покінчив? Тобто повністю.
Так.
Ну, у нас був ланч.
І ми переспали.
Розумію, але мені дуже подобається Бен.
Це неважливо.
Доки не закінчиш із тим хлопцем, то просто користуєшся Беном.
Вибач.
Я просто… У мене такого ще не було.
Я лише вчуся й пробую розібратися.
Якщо не можеш пережити стосунки, це твоя проблема.
Але не грайся з Беном. Не будь хлопцем, розрив з яким він не переживе.
Він такого не заслужив.
Або будь з ним, або відпусти.
Так.
Треба, щоб схвалив юридичний відділ.
Уже готово.
Це саме та пропозиція, яку ми обговорювали.
Усе, чого ми хотіли.
Без каверзів.
Вони здалися.
Ви дуже потрібні «Вандем'єр». Ви перемогли.
Вони знають, що у вас є й інші варіанти, але сподіваються, що гроші це змінять.
Лише одне запитання.
Скільки коштувало ваше спостереження?
Ми знаємо про вашого шпигуна.
То нема у вас ніяких пропозицій.
Ти мене перша обманула.
Таємниця перемоги в перемовинах — знати, що думають інші.
Мабуть, використати вашого хлопця — удар нижче пояса, але це просто бізнес.
Стоп. Ви не знали?
Чекайте. Ви знали. Ви її чули. Вона знала.
Окей. Погано. Дуже погано.
Але це вже зроблено, кінець.
Можете підписати, врятувати компанію, стати страшенно багатими, так?
Ви маєте це виправити.
Медолін?
Медолін!
-Медолін! -Венішо, не зараз.
Нам нема про що говорити.
Нам не треба про це говорити. Але вам варто повернутися й підписати.
Ти хочеш, щоб я туди повернулася й продала компанію
людям, які заплатили...?
Ні, дали хабар моєму чоловікові, щоб він за мною шпигував?
Так.
І це жах, але так треба.
Усе те саме.
І я знаю, як вам боляче,
але треба виконати цей продаж.
Може, суть тут не стільки в спадщині, скільки у твоєму майбутньому.
Я дала вам усе, що мала.
Все, чим я є.
Я була з вами, коли всім було однаково.
Думаю, тобі час стати на власні ноги.
Якщо думаєш зараз їхати додому,
знову нагадаю тобі,
що до мене ближче.
Звучить цікаво.
Другий раунд. Бийтеся!
Знаєш, нам весело.
І це чудово,
бо в нас навіть не стосунки.
Так.
Ми можемо гуляти, можемо тусуватися,
але ми не зустрічаємося по-справжньому.
Це ж ти захотів спробувати.
Розумієш, я зараз не шукаю нічого серйозного.
А ти?
Я такий радий, що ти щось сказав.
-Правда? -Так. Я не знав, як про це говорити.
-Я також. -До цього стільки всього вело.
Ніби ми точно мали закохатися.
Ніби в мить, коли ми познайомилися, відбулося щось особливе.
Так і було.
Так, знаю,
але тут стільки тиску.
Його не має бути.
Не має?
Ні, тобто…
Нам же весело.
Так, добре, бо я теж не шукаю нічого серйозного.
Ти це кажеш просто, щоб я краще почувався?
Ні я не брешу про свої почуття, щоб тобі стало краще.
Це було б дуже сумно.
Але знаєш, може, прибережемо другий раунд на потім.
Знаю, почуваюся трохи…
Точно?
Так. Насправді, мабуть, зайду в магазинчик за електролітами.
Іди без мене.
Добре.
-На добраніч. -Добре.
Бене?
Ти — краса.
Скажи це собі.
Хто це?
Веніша…
Медолін, будь ласка. Медолін!
Медолін.
Коли ми познайомилися, я шукав роботу.
Шукав клієнтів.
Доводиться таке робити.
Після того як ми з тобою випили, я зустрівся з тією компанією.
«Вандем'єр».
Тож розказав їм цю божевільну історію,
що познайомився з Медолін Аддісон,
ми випили, і я дав їй свій номер…
І ти ж не мала насправді мені подзвонити, так?
Але подзвонила.
А тоді й вони.
І запропонували мені все можливе. Роботу, реальну роботу.
І мені треба було просто іноді передавати інформацію.
Типу, як вона, про що думає?
Тож це я й робив.
Бо кому ж гірше? Я не знав, що роблю.
Вони взяли мене на роботу на той відеоролик,
щоб ми були поруч.
Коли вони вже придумали з тим диктофоном, я…
Я не міг відмовити.
І все майже скінчилося. Це…
Це вже був кінець.
Медолін, між нами дещо було.
Досі є.
Треба просто, щоб ти забула ту погану частину.
Я забула.
За мене.
Ти мав рацію.
Я таки думаю про тебе.
Весь час.
Навіть коли не варто. Навіть коли злюся на тебе.
Я навіть заради тебе відмовився від дечого особливого.
Але якщо я тебе соромлю, то не переступлю цей поріг.
Тому кажи зараз.
Ти або погоджуєшся на все, або не отримуєш нічого.
Куди ти?
Не знаю. У тебе настрій до чого?
Ми йдемо на побачення?
Куди скажеш. Тільки скажи.
Ти не хвилюєшся, що на мене дивитимуться?
Я хвилююся лише про те, щоб знову все не зіпсувати.
Після всього, що ми їй дали, вона обирає це.
Себе.
Свою гординю, свої почуття.
Я просто не можу її зрозуміти. Не можу.
Знаєш, вона якось мені сказала,
якщо чогось хочеш у житті, здобудь сама.
Тож це ми й зробимо.
Ми влаштуємо той продаж,
подобається це їй чи ні.
Переклад субтитрів: Volodymyr Kuch