Ligger du søvnløs over makeup-griseri? Her er tre hurtige tips til at fjerne det.
En vatpind dyppet i sprit kan fjerne næsten alt.
Resten kan forbehandles med pletfjerner.
Og glem ikke glimmer.
Det fjernes let med en klæderulle.
Den virker endda på hud.
Husk, at du ikke behøver ligge søvnløs over fejltagelser.
Ingen plet er for genstridig.
Intet spild er for alvorligt.
VÆR SØD AT RINGE, MYKYNNLEIGH. ER DU DER?
Og ingen fejl er så stor…
…at du ikke kan rette op på den og starte forfra.
Hvorfor sådan et hastværk?
-Flygter du? -Det kaldes arbejde. Har du hørt om det?
Hvorfor har alt været så akavet siden P-Town? Morede vi os da ikke?
Nogle af os gjorde.
Godt, jeg var måske lidt led over for din ven, Ben.
Men der foregår noget. Og ja, jeg bliver jaloux.
Fordi jeg holder af dig.
Hvorfor skal alt godt ved dig også være dårligt?
-Hvad skal du i morgen aften? -Det ved jeg ikke. Sikkert ikke noget.
Godt. For jeg har en event med arbejdet og vil gerne have dig med.
-I Lincoln Center. -Der, hvor Lady Gaga synger jazz?
-Er det en forestilling? -Det er drinks med rædsomme finansfyre.
-Det får mig til at se cool ud. -Det er næppe muligt, skat.
-Men det bør jeg nok selv bedømme. -Og det er formel påklædning.
Så du må nok tone dit look lidt ned, hvis det er i orden.
Lettere øjenmakeup? Ja, jeg overdrev lidt i dag.
Nej, jeg mener ingen øjenmakeup. Jakke og slips og ikke andet.
Det er bare en enkelt aften.
Med P-Town-Tonys udødelige ord: "Ikke det."
-Du nedtonede til P-Town. -Og det var helt forkert.
-Det er arbejde. -Du har ydet modstand fra starten.
Det er bare… sådan er livet.
Når jeg går på arbejde, tager jeg jakkesæt på. Hjemme tager jeg det af.
Det er drag. Alle bærer det.
Hvis du ikke kan tage det af en enkelt aften,
så bærer du det ikke, det bærer dig.
Og det er du bare for skarp til.
Ingen siger "skarp" længere.
Kan du komme? Vær nu sød.
Jeg vil gerne have dig med. Jeg vil have dig.
Der er drama på arbejdet lige nu.
Jeg skal prøve.
Månen står i Jomfruen nu.
-Siger det dig noget, Raj? -Nej.
-Du går ikke op i astrologi, vel? -Nej.
-Du er da meget mere fåmælt end Teddy. -Ja.
-Og heller ikke lige så sjov. -Nej.
-Ved du, hvornår han er tilbage? -Nej.
Vil du sige til Teddy, at jeg er ked af, at jeg tvivlede på ham og savner ham?
Og om han vil komme tilbage, så alt kan blive som før?
Ja.
Du holder kortene tæt til kroppen, Raj. Er du Stenbuk?
-Ja. -Jeg vidste det.
Varm latte. Friske blomster.
Europæiske magasiner, der ikke giver mening.
Hun kommer tilbage i dag. Benægt det ikke.
Jeg kan heller ikke bekræfte det, men pæonerne taler nok for sig selv.
Hvad sagde hun? Hvad tænker hun om handelen?
Mykynnleigh kommer i dag. Madolyn er nødt til at skrive under.
Madolyn og jeg har en hellig fortrolighed,
som advokater og klienter eller Trixie og Katya.
Jeg fortæller ikke dig, hvad vi taler om.
Du lovede i P-Town, at du ville tale med hende. Jeg tog falske øjenvipper…
Chad, kan vi lige tale sammen?
Vi tager imod tilbuddet. Det, den kvinde gjorde imod mig, er forbryderisk.
Men det skal ikke ødelægge mit firma.
-Det er den rette beslutning, mor. -Det er Marco nok enig i.
Han kontaktede mig i weekenden, men jeg havde allerede besluttet mig.
-Det er jeg glad for. -Vi har været meget igennem.
Og vi har ikke altid gjort eller sagt det rette.
Men det er ikke for sent at gøre det rigtige.
-Mykynnleigh kommer kl. 12, så… -Du og Venetia kan tage jer af hende.
Næste gang jeg ser hende bliver hendes sidste.
-Madolyn? Jeg bør nok… -Ikke nu, Venetia.
-Ikke nu. -Jo, nu.
De her skal skrives under, når din Adderall har fortaget sig.
Jeg har ikke taget Adderall. Det burde jeg måske.
Jeg har meget om ørerne. Der er gang i den.
Så travl du er. Jeg troede, du ville smutte.
Hvad er det?
-Madolyn ved godt, du holder op, ikke? -Ikke endnu. For store omvæltninger.
Hun har brug for mig.
Leder du efter en undskyldning for at blive? Du var så sikker i din sag.
Jeg skal nok stige ud af flyet, men jeg må først lande det.
Godt. Så er det gjort…
Hej, Mykynnleigh. Det er mig, Venetia. Jeg indtaler en besked.
Da jeg er født i 90'erne, er det en alvorlig sag.
Hvor er du? Hvad sker der?
Madolyn vil skrive under, så vi bør afblæse det hele.
Vær sød at ringe. Eller bedre endnu, send en sms.
Elsker dig, farvel. Undskyld. Farvel.
-Hej. -Hej!
Hej. Undskyld. Jeg har meget om ørerne.
-Månen står i Jomfruen. Jeg forstår. -Ja.
Hvordan gik snakken med Madolyn?
Den gik ikke. Hun affejede mig.
-Er alt så i orden? -Det er et eller andet.
Det er vel fint nok. Alt er meget høfligt og professionelt.
-Det er bare ikke det samme. -Det løser sig. Det skal nok gå.
Jeg ved ikke. Visse ting kan måske aldrig blive usagte igen.
Visse fejl kan man nok ikke rette op på.
Åh gud…
Leder du efter noget? Efter nogen?
Nej, jeg… jeg tabte noget. Jeg ville bare…
-Min tampon. -Selv tak.
Ben er stadig sygemeldt. Nej, jeg ved ikke, hvornår han kommer tilbage.
-Hvis du vil vide mere, så spørg ham. -Det har jeg gjort.
Han lod min besked hænge som læst.
Hør her. Jeg ved godt, at jeg løj om en hel masse.
Og min kæreste ydmygede ham ret slemt. Men altså, ingen er jo perfekt, vel?
Det krævede en masse at få ham ud af sin skal.
Og se, hvad du gjorde, da han forlod den.
-Jeg kan stadig gøre det godt igen. -Hvordan?
Marco!
Hej. Jeg ser dig knap nok, og vi arbejder sammen. Hvorfor?
Fordi jeg er heldig?
Vi trænger til lidt kvalitetstid, så jeg har billetter til Wicked.
Det er i morgen.
Jeg kan ikke. Min kæreste vil have mig med til en event med hans arbejde.
Undskyld, er din kæreste vigtigere end vores årlige Wicked-juleforestilling?
Det er ikke jul. Vi er i juli. Vent, hvorfor i morgen?
Fordi jeg frygtede, den blev taget af plakaten, og ville være sikker.
Mor. Wicked har kørt, siden Beyoncé gik solo.
De tager den ikke af plakaten foreløbig, min kære.
Dørene åbner kl. 19. Billetterne er lagt til side.
Men…
Mykynnleigh!
-Nå. Hvordan går det så? -Fint, Mykynnleigh.
-Havde I en god 4. juli? Hvad lavede I? -Lad os komme til sagen.
Skal vi slet ikke småsnakke?
Godt.
Det har været en lang og sej omgang at nå hertil.
Men min mor har bedt mig tage imod tilbuddet.
-Vil du ikke skælde mig ud? -At sælge er ikke et let valg.
Men det er det rette.
Hold da op. Det bliver mere akavet, end jeg troede.
Hvordan griber jeg det an? Jeg hader dårlige nyheder.
Vendemiaire er ikke længere interesseret i at opkøbe Glamorous.
-Hvordan er det muligt? -Vi fik jo et tilbud. Et flot beløb.
Jeg vidste ikke, om I ville skrive under, så jeg iværksatte en alternativ plan.
En anden måde, Vendemiaire kan udvide med luksusmakeup
via et nyt brand og produktlinje. Jeg måtte levere noget.
Da I trak jer, satte de det i gang.
Vi har endda prototyper klar. Er de ikke fine?
De ser bekendte ud…
Der findes ikke originale ideer, kun nye ideer.
I kan kopiere vores emballage,
men I kan ikke stjæle vores kunder med jeres sekundaformler.
De tilbeder vores kvalitet. De kan mærke forskel.
Eller måske ikke. Hvem ved?
Nu skal vi nok ikke hyggesnakke.
Godt.
Held og lykke. Det var sjovt.
-Du tror da ikke… -De her må ned på laboratoriet nu.
Mykynnleigh har god grund til at være selvsikker.
De er nøjagtige kopier af vores formler, ind til hvert enkelt molekyle.
Laboratoriet kunne ikke se forskel.
Vendemiaire har formået det, ingen har formået i 23 år.
De genskabte vores formler.
Jeg tror, handelen var et dække for at stjæle vores IP.
Det gør mig ondt.
Vi kan da stadig gøre noget, ikke? Vi kan godt bekæmpe dem.
Fortæl Venetia, hvordan det ender.
Vendemiaire lancerer de nye produkter. De sælger dem billigt.
Nogle kunder holder sig til os.
Resten indser, at de kan få samme produkt til den halve pris.
De dropper os. Og vi går konkurs. Endnu hurtigere, end vi gjorde i forvejen.
Det er forbi.
Det var ikke det, Mykynnleigh skulle gøre.
Hun skulle bare vise hende, at vi havde formlerne.
Presse Madolyn til at sælge.
-Det her er slemt, ikke? -Jo.
Jeg har ødelagt firmaet.
Jeg er skurken. Jeg har været skurken hele tiden.
-Jeg må sige det til hende. -Ikke på vilkår.
-Det er det rette at gøre. -Og det er et fint valg at træffe…
…når man har det privilegium at træffe det.
Sidst jeg tjekkede, har du ikke råd til en advokat.
-Dine forældre kan ikke redde dig. -Åh gud.
"Det rette" kan sende dig i fængsel.
Og til hvilken nytte? Det er sket. Det er forbi.
-Du må beskytte dig selv. -Men jeg vil gøre det godt igen.
Hvordan skal det at ødelægge dit liv gøre noget godt igen?
Tænk, at jeg skulle opleve, at du beder mig dække mig selv ind.
Jeg er ikke naiv. Det må du heller ikke være.
Du kan måske komme på god fod med Madolyn, før det hele ryger.
-Måske. -Kom her.
-Jeg formoder, Chad har fortalt det. -Er det virkelig forbi?
Kan du høre det? Det er dominobrikker, der vælter.
Det er kun et spørgsmål om tid.
Er det forbi, fordi vi er færdige, eller fordi du er færdig?
Hvis det var muligt at redde firmaet, havde jeg gjort det.
Det er det ikke.
Da jeg mødte dig ved salgsdisken, ledte jeg efter inspiration.
Jeg er glad for, at vi mødtes. Jeg håber, du har lært noget af at arbejde for mig.
Jeg har lært, at jeg har mindre styr på alt, end jeg troede.
Jeg er ikke den, jeg troede, jeg var.
Jeg er selvsikker. Det er jeg nødt til at være.
Jeg er dristig og modig.
Det er jeg i virkeligheden ikke. Det er alt sammen bare drag.
Inde bag alt det her er jeg faktisk virkelig bange.
Vi er alle sammen bange. Selv jeg.
-I chokerende grad. -Er du?
Du er mere selvsikker end Lady Gaga på presseturne.
-Marco, du må ringe efter en bil. -Hvor skal du hen?
Den er ikke til mig.
Alt er underskrevet.
Jeg har hørt det. Det gør mig ondt.
Ja, også mig. Især fordi du nu snart må finde et nyt job.
Tænk ikke på mig. Jeg lægger langsigtede planer.
Jeg tænker hele tiden: Er der en mulighed?
Kan vi omstrukturere, låne penge, et eller andet? Hvad som helst.
Men vi er færdige. Det er forbi.
Fik du sagt, du ville sige op?
Hvorfor? Om en måned er der ikke noget at sige op.
Fordi det ikke kun handler om at sige op.
Du må udtrykke, at du er færdig med at være afhængig af hendes anerkendelse.
Eller, når det er slut, vil du så finde en anden måde at blive i vanen på?
-Miss Grande, ti minutter for tidligt. -Kald mig bare Ariana.
Du er ikke Ariana Grande. Ikke engang Ariana DeBose.
Jeg vidste, at hvis din nye klient var stjerne, ville du selv hente hende.
Jeg lovede min datter en video.
Teddy. Undskyld, jeg troede, du kunne finde på at udspionere mig.
Jeg var lidt ud af den, men nu er det forbi. Det hele, også…
-Du skal end ikke nævne hans navn. -Hold nu op.
Hvis vi kan redde noget, så lad os redde det.
Hvad er det, vi skal redde?
-Skal vi kalde det noget? -Er der nu to unævnelige ting?
Jeg ved, du er vred. Det er jeg også. Over det hele.
Jeg har brug for noget, der ikke falder fra hinanden.
Lad os nu genoplive det, vi havde.
-Det kan jeg ikke. -Hvorfor ikke?
Hvis jeg skal svare på det, er det ikke værd at svare på.
Vent…
-Heftig dag, hvad? -Ja.
-Jeg trænger til en drink. -Også jeg.
Nogen, der kender et sted?
-Det gør vi. -Det gør vi.
-Hvad vil I savne mest? -Madolyn.
-Hun har lært mig alt, hvad jeg kan. -Også jeg.
Også jeg.
Vi gjorde, hvad vi kunne for at redde firmaet. Tro mig.
Hvis der var andre muligheder, havde vi fundet dem.
Børnlille, I ser elendige ud.
-Hvad har Pete Davidson nu gjort? -Vi går konkurs.
-Efter den fantastiske Pride-kampagne? -Det var ikke nok.
Hvad sker der så med jeres produkter?
Når den nuværende beholdning er solgt, er de væk for evigt.
Nå da. Lad os se, hvor meget jeg kan hamstre på mit Visa-kort.
Hvorfor? Du bruger ikke vores ting.
Korrekt, snut. Men ved du, hvem der gør? Hvide kvinder. Af den irriterende type.
De elsker Glamorous højere, end de elsker at opkalde deres børn efter jazzmusikere.
Jeg køber så meget, jeg kan, og sælger det på Depop til tredobbelt pris.
Det dækker huslejen i et helt år.
Vores kunder er loyale.
Når de finder ud af, at vi er færdige, bliver alt udsolgt.
Vil de ikke bare købe Vendemiaires kopier? Samme formel til lavere pris.
-Jo, men det ved de ikke endnu. -Vi kan udnytte det.
Nu ved jeg, hvad vi gør. Jeg ved, hvordan vi redder Glamorous.
-Hvordan? -Jeg forklarer det i bilen.
Vi må tale med Madolyn om det i aften.
I skal altså betale.
Glamorous by Madolyn meddeler, at vi går 100 procent økologisk.
Når Glamorous Classic er udsolgt, er det væk for evigt.
Det vil skabe stormløb mod lageret, som forhåbentlig bliver udsolgt.
Det giver os de nødvendige midler til at ændre alle produkter
til noget, Vendemiaire ikke kan kopiere.
-Vi forbliver dem, vi er. -Luksus. Dyre produkter.
Og så får vi endnu en triumf.
Det skal nok lykkes, mor. Det vil det.
Er formlerne klar? Ikke bare øjenskygge og blush?
Alt er klar.
Jeg har knoklet med dem. Vi har styr på det.
De økologiske formler er lige så gode, og de er klar.
Hvis det slår fejl, er vi færdige om en uge.
Du sagde, at hvis det var muligt at redde firmaet, ville du gøre det.
Det vil kun virke, hvis vi rykker hurtigt.
Ring til Alyssa.
Vi gør det!
Hej til alle jer derude i Glamorous by Madolyn-familien.
Jeg er dén Madolyn hos Glamorous by Madolyn,
og jeg vil gerne takke jer for at have været der for os i år.
Vi fejrede Pride sammen og prøvede noget helt nyt.
Vores første økologiske produkt
og den første nye formel siden vores grundlæggelse for 23 år siden.
Det var en ny retning, og der er ingen vej tilbage.
For i dag begynder Glamorous' overgang til at blive 100 procent økologisk.
De kommende måneder vil I se alle de produkter, I elsker,
overgå til en ny, naturlig standard,
der stadig bevarer den kvalitet, vi altid har stået for.
At favne det nye betyder at give slip på det gamle.
Heriblandt vores gamle formler, som alle kender og elsker.
Det betyder, at når produkterne på hylderne er væk, er de væk for evigt.
Og jeg vil stå der og sige farvel til alle de skønne cremer og puddere,
der bragte os hertil. I dag har vi en særlig popup-butik
her i New York City hos Saks Fifth Avenue.
Så kig forbi og gør jer klar til det nye Glamorous by Madolyn.
-Det var det. Tjek kameraet. -Ja!
Hvis der var en pris for bedste livestream, og det burde der være,
ville du være shortlistet.
-Hold op. -Men vil det virke?
Det finder vi ud af.
Mor, der er noget, jeg må fortælle dig.
Jeg forlader firmaet.
-Du forlader firmaet, medmindre…? -Der er intet "medmindre".
Jeg siger op.
Men vi er jo et team. Jeg har brug for dig.
Nej, du har ej. Jeg sørger for, at salgsafdelingen kan køre videre,
og når de kan det, må jeg holde op.
Vil du have lønforhøjelse? Eller et bedre kontor?
Nej, nu ved jeg det. Det er produktlinjen til herrer.
Den kan jeg godt sætte i gang.
Man får virkelig det, man vil have, netop når man ikke vil have det, ikke?
Hvad handler det om?
-Hindrer jeg dig i noget? -Nej.
Nej da. Det er bare…
Ved du, hvordan det er at vokse op og have dig som mor?
Alle holdt mig op mod en standard. Din standard.
Jeg mener, du… var perfekt, så jeg skulle også være perfekt.
Jeg skulle være god nok til andre og god nok til dig. Og det var jeg også.
Men det var ikke nok.
Det vil det aldrig være.
Jeg er nødt til at være god nok i mig selv. Uafhængigt af dig.
Det måtte vel ske en dag.
Jeg troede bare ikke, det allerede var nu.
Dagen i dag vil ændre dit liv. Og jeg er der for dig.
Indtil videre.
Hej, mor. Jeg kan ikke tage med ind at se Wicked.
Selv hvis jeg dropper min kærestes event, har vi travlt med popup-butikken.
Men hvis du kan nå det, kommer du da, ikke?
Måske. Men ærligt talt, hvorfor ikke bare se den en anden aften?
Fiyeros mås skal vist ingen steder foreløbig.
Nej. Men det skal jeg.
-Hvad har jeg altid lært dig? -Tro aldrig på en milliardærs ord?
Forbered dig altid på det værste.
Og tro aldrig på en milliardærs ord.
Da det begyndte at se skidt ud her, kiggede jeg mig omkring efter andre jobs.
Og jeg fandt et. Et godt et. I Phoenix.
Et firma, der har ophavsret som speciale. De arbejder endda internationalt.
Jeg klikkede med partnerne. De syntes godt om min attitude.
Og de vil betale for flytningen.
Det er altså derfor, du har opført dig så sært? Opkaldene, møderne…
Buksedragten? Har du planlagt det i ugevis?
Jeg vidste ikke, om det blev til noget.
Og så vidste jeg ikke, om jeg ville sige ja. Det vil jeg.
Nej, mor, vi løser det. Vi har en plan…
Selv hvis de kommer på ret køl,
får de aldrig brug for en specialist i ophavsret på fuld tid. Ikke for evigt.
Hvad så med huset?
Jeg har fået 20 tilbud. Jeg kan sælge det i morgen, hvis jeg vil.
Hvad så med mig?
Der er masser af værelser til leje i New York. Du finder et sted.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal leve uden dig.
Jeg ved ikke engang, hvor man køber frimærker.
Har du bare tænkt dig at rejse og tvinge mig til at blive voksen?
Se dig lige her. Du er voksen. Du har ikke brug for mig længere.
Det er en mors værste mareridt.
Man gør det så godt, at man overflødiggør sig selv.
Det er i orden. Pas du nu dit arbejde.
Jeg kommer tilbage.
Og jeg skal se Fiyeros mås i aften. Jeg nyder synet.
-Mor… -Ja, jeg skal.
Lamperne er tændt, varerne er klar.
Folk har fråde om munden efter et øjeblik med Madolyn.
Alyssa siger…
-Lad os så komme i gang. -Hvor er hun?
-Havde du ikke styr på hende? -Hun var i loungen.
Jeg kommer lige derfra. Hun er der ikke.
Er Madolyn blevet væk?
Hun er trækplasteret. Vi har brug for hende.
Jeg kender min mor. Hun kan godt blive lidt distraheret af tasker. Vi deler os.
Venetia, du tager Gucci. Jeg tager Bottega.
Hun er ikke faret vild. Hun stak af.
Hun har for vane at flygte, når der er pres på.
-Som den uge, hun var væk. -Det husker jeg godt.
Alle de mennesker. Al den opmærksomhed.
-Det må have slået klik for hende. -Nej. Hun må ikke flippe ud.
Ikke her, ikke nu, ikke i dag. Sådan bliver historien ikke.
-Hvor kan hun være? -Jeg ved, hvem vi kan spørge.
Godt, godt.
Har I prøvet der, hvor Barneys lå? Af og til tager hun derhen og sukker.
-Vent lidt. Jeg ved, hvor hun er. -Hvor?
Hjemme.
Min lille dreng.
Jeg hørte om popup-butikken.
Du må være helt ude af den.
Alle de mennesker. Det store pres.
Jeg gjorde det måske værre ved at lade dig hænge på Raj.
Hvad tænkte jeg dog på?
-Jeg ved, du ikke kan lide Stenbukke. -Det er alt sammen lige meget.
Det er da skønt.
-Så lad os køre. Folk venter. -Jeg kan ikke.
Du er nødt til at redde firmaet. Det er nu, det gælder. Showtime.
Du er den første, der skal løbe på banen.
-Det gælder dit eftermæle. -Mit eftermæle?
Hvad? Makeup med mit navn på, som jeg har kæmpet for at redde?
Og hvad mistede jeg til gengæld?
Min søn siger op. Min protegé er blevet som en fremmed. Og du…
At ende alene er mit eftermæle.
Jeg troede, du nød at være alene.
Ikke altid.
Du var ikke alene.
Og det er du heller ikke nu.
Det er ikke for sent at prøve igen.
At vise de mennesker, hvad de betyder for dig.
Om du vinder eller taber, bør du give holdet alt, hvad du har, ikke?
Hvad siger du?
-Der er hun! -Undskyld, jeg blev forsinket.
Ikke noget vigtigt. Bare mit livsværk, der er på spil.
Det gør ikke noget.
Jeg vil gerne sige noget først.
Jeg var bange for, at jeg skulle være alene om det her.
Men jeg er jo ikke alene. Det har jeg aldrig været.
-Lad os så komme i gang. Af sted! -Godt.
-Din kittel, madame. -Mademoiselle.
Pragtfuldt.
Dejligt at møde dig.
VI HAR TOTALT UDSOLGT!
Goddag. Tak, fordi du kom og hilste på. God fornøjelse.
Må jeg få et billede med vores veninde?
Jeg ved godt, der er kø, men jeg skal nå et fly.
Venetia! Lad du mig tage mig af det her.
Sig ikke, du forlader The Big Apple allerede?
Det gør jeg. Og jeg vil bare sige tillykke, før jeg rejser.
Og købe et par af de her. De er fantastiske.
Hvordan kan jeg sige nej til forbryderen, der optog mine private samtaler?
Ikke at jeg eller nogen hos Vendemiaire indrømmer det,
men jeg prøvede bare på at få en god handel i stand for alle.
-Især for dig selv. -Ja. Sådan fungerer det.
Man må passe på sig selv i denne branche, for ingen andre gør det.
-Mellem os sagt, hvordan gjorde du? -Gjorde hvad?
Vores formler var ikke en del af forhandlingerne.
Og du brød ikke koden. Det er ikke lykkedes for nogen.
-Så hvordan fik du fat i dem? -Lad mig bare sige…
Pas på, hvilke fotografer du omgås.
-Næste! -Farvel.
-Du kunne have afsløret mig. -Det ved jeg.
Men jeg vil ikke fælde en anden karrierekvinde.
Du fortjener at få det hele, Venetia. Virkelig.
Hvad der sker, er ikke op til mig, men til dig.
Nå da. Hun havde sandelig travlt.
M&M's-butikken lukker måske snart.
Vi har næsten udsolgt. Vi må lukke snart.
Men folk har ventet i timevis.
Alyssa siger, du kan gennemgå køen. Se, om du vil plukke nogen ud.
-Hej, jeg hedder Marco. -Hej.
Hvad hedder du?
Bobby. Han er lidt genert, men han ville ikke gå glip af det.
Det er det første brand, han har prøvet, fordi det er det, jeg bruger.
Også jeg.
Hej, Bobby. Har du lyst til at møde Madolyn? Her og nu?
Hej. Hvad hedder du?
-Bobby. -Bobby. Jeg hedder Madolyn.
Kan du godt lide makeup? Hvilken kan du bedst lide?
Den er smuk. Skal vi prøve den?
-Det gik godt i dag. -Fantastisk.
Vi har udsolgt hos halvdelen af vores forhandlere.
Og vores onlinesalg brød sammen.
-Indtil videre. -Hvad så nu?
Hvem ved? De holder aldrig op med at spørge.
-Nu er du hjemme. -Det gik hurtigt.
-Nu skal jeg åbne døren for dig. -Hvad?
-Er alt ikke normalt igen? -"Normalt"?
Der er vist intet, der er normalt mellem os længere.
Jeg vil ikke sige dig imod.
-Hav en god aften, Teddy. -I lige måde, Madolyn.
-Hør, Teddy? -Ja?
-Ses vi i morgen? -Vi ses i morgen.
Et øjeblik.
Du har ikke skiftet tøj.
Jeg havde nær gjort det. Det er problemet.
-Det var bare en enkelt aften. -Nej, det var hele tiden.
-Jeg bad dig ikke lave om på dig selv. -Det behøvede du ikke.
Du bad mig om det uden at sige noget.
Du drog den, jeg er, i tvivl. Og det er jeg faktisk glad for, du gjorde.
For det kommer aldrig til at ske igen.
Du er mere end lange negle og stiletter.
-Tror du ikke, jeg ved det? -Hvorfor er alt det lort så så vigtigt?
Find en ny pige, du kan gaslighte.
Jeg har fået nok.
Hvad laver du her?
Jeg kan ikke arbejde for dig længere.
Jeg gjorde noget. Og du fortjener at vide, hvad det var og hvorfor.
Tekster af: Josephine Salome Ulnits