Ligger du søvnløs over sminkeflekker?
Her får du tre raske tips til å fjerne dem.
En bomullspinne med alkohol kan fjerne så godt som alt.
Forbehandle resten med blekemiddel.
Og husk glitteret.
Det kan fjernes med en klesrulle.
Den fungerer på hud også.
Så husk, du trenger ikke ligge søvnløs på grunn av tabber.
Ingen flekker er for sta.
Ikke noe søl er for alvorlig.
MYKYNNLEIGH... RING MEG! ER DU DER?
Og ingen tabbe er for stor...
...til at du ikke kan starte forfra.
Har du det travelt?
-Stikker du av? -Det kalles jobb. Vet du hva det er?
Hvorfor har alt vært så rart etter P-Town? Hadde vi det ikke gøy der?
Enkelte av oss hadde det.
Ok, jeg var kanskje litt fæl mot kompisen din Ben.
Men det er noe mellom dere. Og ja, jeg ble sjalu.
Det er fordi jeg bryr meg.
Hvorfor må alt som er bra med deg, også være dårlig?
-Hva skal du i morgen kveld? -Jeg vet ikke. Sikkert ingenting.
Bra. Jeg har en jobbgreie som jeg vil ha deg med på.
På Lincoln Center.
Der Lady Gaga synger jazz? Er det et show?
Det er bare drinker med de verste finansfyrene du har sett.
-De får meg til å se kul ut. -Det er ikke mulig.
Men jeg bør nok avgjøre det selv.
Og... Kleskode er litt strikt.
Så du må...tone det ned litt. Hvis det går bra.
Litt mindre øyesminke? Jeg tok i litt i dag.
Nei, ingen øyesminke. Med dress og slips.
Det er bare én kveld.
Med de udødelige ordene fra P-Town-Tony: "Ikke dette".
-Du tonet det ned i P-Town. -Og det var galt av meg.
Det er en jobbgreie, ok?
Du har vært imot det fra starten av.
Det er bare...livet.
Jeg bruker dress på jobb. Jeg tar den av meg hjemme.
Det er drag. Alle gjør det.
Beklager, men hvis du ikke kan fjerne alt for én kveld,
går ikke du med det. Da går det med deg.
Du har for mye futt for det.
Ingen sier det lenger.
Kan du bli med? Vær så snill?
Jeg vil at du skal komme. Jeg vil ha deg.
Det er mye drama på jobben nå.
Jeg skal prøve.
Nymånen er i Jomfruen.
-Sier det deg noe, Raj? -Nei, frue.
-Astrologi er visst ikke din greie, Raj. -Nei, frue.
-Du er mye tausere enn Teddy. -Ja, frue.
-Ikke så morsom som han heller. -Nei, frue.
-Vet du når han kommer tilbake? -Nei, frue.
Kan du si til Teddy
at jeg er lei for at jeg tvilte på han. At jeg savner han.
Spør om han kan komme tilbake så alt blir som før.
Ja, frue.
Du holder kortene tett til kroppen, Raj.
-Steinbukken? -Ja, frue.
Jeg visste det.
En varm latte. Friske blomster.
Europeiske blad som ikke gir noen mening.
Hun er tilbake på kontoret i dag. Ikke fornekt det.
Jeg kan ikke bekrefte det heller. Men pionene taler for seg selv.
Hva sa hun? Hva tenker hun om salget?
Mykynnleigh kommer i dag, Marco. Madolyn må skrive under.
Det finnes en hellig tillit mellom Madolyn og meg.
Som advokat og klient. Eller Trixie og Katya.
Jeg forteller deg ikke hva jeg snakker med henne om.
Du sa at du skulle snakke med henne. Du lovte det. Jeg tok på falske vipper...
Chad, har du et øyeblikk?
Vi godtar avtalen.
Det hun gjorde var kriminelt, men det får ikke ødelegge firmaet.
-Du gjør det rette, mamma. -Jeg tror Marco er enig.
Han kontaktet meg i helga for å si det, men jeg hadde bestemt meg.
-Det er jeg glad for. -Vi har vært gjennom mye.
Vi har ikke alltid gjort eller sagt det rette.
Det er ikke for sent å gjøre det rette.
-Mykynnleigh kommer klokka tolv, så... -Du og Venetia får ta dere av henne.
Neste gang jeg ser henne, blir den siste.
-Madolyn, jeg føler at jeg... -Ikke nå, Venetia.
-Ikke nå. -Jo, nå.
Vi trenger underskrifter når Adderallen slutter å virke.
Jeg har ikke tatt Adderall. Kanskje jeg bør det?
Det foregår mye. Alt skjer.
Du har det travelt. Jeg trodde du skulle slutte.
Hva er dette?
-Madolyn vet vel at du skal slutte? -Ikke ennå. Det skjer for mye.
Hun trenger meg.
Vil du bli? For det hørtes ut som at du ville slutte.
Julia, jeg går av flyet. Men først må det landes.
Ok, da er det ordnet.
Hei, Mykynnleigh. Det er meg, Venetia. Jeg legger igjen en beskjed.
Jeg ble født på 90-tallet, så nå er det alvor.
Hvor er du? Hva skjer?
Madolyn vil skrive under, så vi kan droppe alt.
Ok? Ring meg. Eller enda bedre, send en melding.
Glad i deg, ha det. Beklager, ha det.
-Hei -Hei.
Hei, beklager. Det skjer bare så mye.
-Nymånen er i Jomfruen. Jeg skjønner. -Ja.
-Hvordan gikk praten med Madolyn? -Den gikk ikke. Hun avviste meg.
-Er dere på talefot? -På en måte.
Jeg tror alt er bra. Det føles veldig høflig og profesjonelt.
-Det føles annerledes. -Det ordner seg.
Jeg vet ikke. Når man har sagt noe, kan man ikke ta det tilbake.
Kanskje man ikke kan rette opp alle feil.
Herregud.
Leter du etter noe? Eller noen?
Nei, jeg... Jeg mistet noe.
-Tampongen min. -Vær så god.
Ben er fortsatt syk. Nei, jeg vet ikke når han kommer tilbake.
Vil du vite mer, så spør han.
Det gjorde jeg. Han latet som at jeg ikke fantes.
Jeg vet at jeg løy mye for han.
Og kjæresten min ydmyket han veldig.
Men, ok... Ingen er perfekt.
Det kostet han mye å åpne seg.
Og se hva du gjorde mot han da han gjorde det.
-Jeg kan fortsatt reparere det. -Hvordan?
Marco?
Jeg ser deg nesten aldri, men vi jobber sammen. Hva skyldes det?
Fordi jeg er heldig?
Vi skal snart ha mor-sønn-tid. Jeg har billetter til Wicked.
Det er i morgen.
Jeg kan ikke. Kjæresten min har en jobbgreie vi skal på.
Er kjæresten din viktigere enn vår årlige juletur til Wicked?
Det er ikke jul, det er juli. Vent, hvorfor i morgen?
Jeg trodde den skulle legges ned, så det var for sikkerhets skyld.
Wicked har gått siden Beyoncé gikk solo.
De gir seg ikke på lenge, kjære deg.
Dørene åpner klokka sju. Billettene skal hentes. Vær der.
Hva? Nei...
Mykynnleigh.
-Hvordan går det? -Bare bra.
Var det en fin 4. juli? Hva gjorde dere?
-Kan vi komme til saken? -Vil dere ikke småprate litt først?
Ok.
Det har vært en lang og tøff vei å komme til der vi er i dag.
Mamma har godkjent at jeg kan skrive under på tilbudet.
-Skal dere ikke skjenne på meg? -Det er ikke lett å selge.
Men det er riktig valg.
Dette blir pinligere enn jeg trodde.
Hva skal jeg si? Jeg hater dårlige nyheter.
Vendemiaire er ikke lenger interessert i Glamorous by Madolyn.
-Hvordan er det mulig? -Vi fikk et tilbud. Et stort et.
Men ville dere skrive under? Jeg brukte mye tid på en reserveplan.
Jeg hjalp Vendemiaire med andre måter å komme inn i luksusmarkedet på,
med et nytt merke og en ny linje. Jeg måtte gi dem noe.
Da dere ikke skrev under, ga de opp.
Vi har til og med prototypene klare. Er de ikke søte?
-De ser kjente ut. -De er ikke originale. Bare nye.
Dere kan stjele emballasjen vår,
men dere kan ikke lure kundene våre med de dårlige oppskriftene deres.
De avguder kvaliteten vår. De merker forskjellen.
Eller kanskje ikke. Hvem vet?
Nå blir det nok rart å småprate.
Ok.
Lykke til. Det var gøy.
-Du tror vel ikke...? -Vi må sende dem til labben. Nå.
Mykynnleigh har god grunn til å være selvsikker.
Det er nøyaktige kopier av oppskriftene våre. Ned til minste molekyl.
Labben så ingen forskjell.
Vendemiaire klarte det ingen har klart på 23 år.
De har kopiert oppskriftene våre.
De var nok ute etter å stjele immaterialretten vår.
Beklager.
Vi kan vel fortsatt gjøre noe?
Vi kan kjempe mot dem.
Fortell Venetia hvordan dette slutter.
Vendemiaire slipper den nye linjen. De selger den billig.
Noen av kundene våre blir hos oss.
Resten oppdager at de kan få det samme for halv pris.
De forlater oss. Og vi dør.
Raskere enn nå.
Det er over.
Mykynnleigh skulle ikke gjøre det.
Hun skulle bare vise henne at vi hadde oppskriftene.
For å presse Madolyn til å selge.
-Det er ille, sant? -Ja.
Jeg drepte firmaet.
Jeg er skurken. Jeg har vært skurken hele tiden.
-Jeg må fortelle det til henne. -Aldri i livet.
Det er det eneste rette.
Og det er det du bør velge...
...når du er heldig nok til å gjøre det.
Sist jeg sjekket, hadde du ikke råd til en advokat.
-Foreldrene dine kan ikke løse det. -Herregud.
Det rette kan sende deg i fengsel. Og for hva? Det er slutt. Det er over.
-Du må beskytte deg selv. -Jeg vil gjøre det godt igjen.
Det hjelper ikke å ødelegge livet ditt.
Jeg trodde aldri jeg ville oppleve at du ba meg om å passe på meg selv.
Jeg er ikke naiv. Det kan ikke du være heller.
Kanskje du kan skvære opp med Madolyn før det er for sent.
Kanskje.
Kom.
-Jeg regner med at Chad har fortalt det. -Er det sant at det er over?
Hører du det? Det er dominobrikkene som faller.
Det er bare et spørsmål om tid.
Er det over fordi vi er ferdige, eller fordi du er ferdig?
Tro meg, kunne jeg reddet firmaet, ville jeg gjort det.
Det er ikke mulig.
Da jeg møtte deg ved sminkedisken, var jeg på jakt etter inspirasjon.
Jeg er glad for at vi møttes. Jeg håper du har lært noe av meg.
Jeg har lært at jeg har mindre kontroll enn jeg trodde.
Og at jeg ikke er den jeg trodde.
Jeg er selvsikker. Det må man være, hvis man er meg.
Jeg er frampå og modig, men egentlig er jeg ikke det.
Det er bare drag...
Under alt dette er jeg faktisk veldig redd.
Vi er alle redde. Til og med jeg.
-Sjokkerende nok. -Du?
Du er mer selvsikker en Lady Gaga på en PR-turné.
-Marco, du må ringe etter en bil. -Hvor skal du?
Den er ikke til meg.
Jeg har skrevet under.
Jeg hørte det. Jeg beklager.
Ja, samme her.
Spesielt fordi du snart må finne en ny jobb.
Ikke tenk på det, jeg har planer.
Jeg kan ikke slutte å tenke: "Finnes det en måte"?
Kan vi optimere eller låne noe?
Men vi er ferdige. Det er over.
Fortalte du at du slutter?
Hvorfor? Om en måned har jeg ikke en jobb å slutte i.
Det handler ikke bare om å slutte.
Det handler om å fortelle at du er ferdig med å være avhengig av henne.
Eller vil du bare finne en ny måte å holde vanen gående når det er over?
-Grande, du kommer 10 minutter for tidlig. -Kall meg Ariana.
Du er ikke Ariana Grande. Ikke Ariana DeBose engang.
Jeg visste at hvis den nye kunden din var en toppkjendis,
så ville du hente henne selv.
Jeg lovet dattera mi en video.
Teddy, unnskyld at jeg trodde at du spionerte på meg.
Jeg var dum, men det er over. Alt, inkludert...
-Ikke si navnet hans... -Kom igjen.
Hvis vi har noe som kan reddes, la oss redde det.
Hva skal vi redde?
-Hvem må kalle det noe? -Er det to ting vi ikke kan si høyt?
Jeg vet at du er opprørt. Det er jeg også, for alt.
Men jeg trenger at noe i livet mitt ikke faller i grus.
La oss gå tilbake til det vi hadde.
-Det kan jeg ikke. -Hvorfor ikke?
Må jeg svare på det, er det ikke verdt å svare på.
Vent.
-En stor dag, sant? -Ja.
-Jeg trenger en drink. -Samme her.
Vet dere om et sted?
Det gjør vi.
-Hva vil du savne mest? -Madolyn.
-Hun har lært meg alt jeg kan. -Meg også.
Samme her.
Vi gjorde alt vi kunne for å redde firmaet.
Hvis det fantes andre muligheter, hadde vi funnet dem.
Barn, dere ser så triste ut.
-Hva har Pete Davidson gjort nå? -Vi går konkurs.
-Etter den flotte Pride-kampanjen? -Den var ikke nok.
Hva skjer med produktene deres?
Når vi har solgt det vi har på lager, er de borte for alltid.
La meg se hvor mye jeg har råd til på Visa-kortet.
Hva? Du bruker ikke produktene våre.
Sant. Men vet du hvem som gjør det? Hvite kvinner. De frekke også.
De elsker Glamorous by Madolyn mer enn å kalle opp barna etter jazzmusikere.
Jeg skal kjøpe alt jeg kan og selge det videre for tredobbelt pris.
Det dekker husleia i et år.
Kundene våre er lojale.
Når de hører vi er ferdige, får vi solgt alt.
Kjøper de ikke Vendemiaires kopier i stedet?
-Samme oppskrift, bare billigere. -Ja, men det vet de ikke ennå.
Dette kan vi bruke.
Jeg har løsningen!
-Jeg vet hvordan vi redder Glamorous. -Hvordan?
Jeg forteller dere om det i bilen, men vi må overbevise Madolyn nå.
Dere må betale for dem.
Glamorous by Madolyn annonserer at de bare selger økologisk.
Når Glamorous Classic er utsolgt, er det borte for alltid.
Det skaper etterspørsel etter det vi har på lager, som blir utsolgt.
Da får vi pengene vi trenger til å lage nye produkter
som Vendemiaire ikke kan kopiere.
-Vi forblir det vi er. -Et luksusmerke.
Og vi lever enda en dag.
Det kan fungere, mamma. Det kan det.
Er oppskriftene klare? Det er ikke bare øyenskygger og rouger?
Alt er klart.
Jeg har jobbet med det. Jeg har ordnet det. Vi har ordnet det.
De økologiske oppskriftene er like gode, og de er klare til å brukes.
Mislykkes det, er vi ferdige om en uke.
Du sa at hvis det var en mulighet, så ville du ta den.
Det fungerer bare hvis vi er raske.
Ring Alyssa.
Nå gjør vi det.
Hei, alle der ute i Glamorous by Madolyn-familien.
Jeg er Madolyn fra Glamorous by Madolyn.
Jeg vil takke dere for at dere har stilt opp for oss i år.
Vi feiret Pride sammen og prøvde noe nytt.
Vårt første økologiske produkt.
Og den første nye oppskriften siden vi startet for 23 år siden.
Det var en ny retning, og det er ingen vei tilbake.
I dag starter forvandlingen av Glamorous by Madolyn til et økologisk merke.
De neste månedene vil dere se at produktene dere elsker,
får en ny og naturlig standard
med samme kvalitet som vi alltid har stått for.
For å lage noe nytt, må vi gi slipp på det gamle.
Det omfatter de gamle oppskriftene som vi kjenner og elsker.
Det betyr at når produktene på hyllene er borte,
er de borte for godt.
Og jeg skal være med
for å ta farvel med alle de flotte kremene og skyggene
som førte oss hit.
I dag har vi en spesiell popup-butikk
her i New York City på Saks Fifth Avenue.
Stikk innom, og gjør dere klare for det nye Glamorous by Madolyn.
Det var det. Sjekk porten.
-Ja! -Var det en pris for beste livesending...
...og Alyssa skjønner ikke hvorfor ikke, hadde du vunnet prisen.
-Kutt ut. -Men fungerer det?
Det får vi se.
Mamma, jeg må fortelle deg noe.
Jeg slutter i selskapet.
Du slutter i selskapet, med mindre...
Nei, ikke noe med mindre. Jeg slutter.
Men vi er et team. Jeg trenger deg.
Nei, det gjør du ikke. Jeg skal lære opp salgsavdelingen.
Og når det er gjort...
Så må jeg videre.
Vil du ha mer i lønn? Eller et finere kontor?
Nei... Nå vet jeg det. Det handler om produktene til menn.
Det kan jeg ordne.
Man får alltid det man vil ha når man ikke vil ha det.
Hva handler dette om?
-Står jeg i veien for deg? -Nei.
Nei, det gjør du ikke.
Vet du hvordan det er å vokse opp med deg som mor?
Alle forventet noe av meg. Det samme som av deg.
Altså, du var perfekt.
Da måtte jeg være perfekt.
Jeg måtte være bra nok for dem. Og for deg. Og det var jeg.
Men det var ikke nok.
Det blir det aldri.
Jeg må være bra nok for meg selv.
Uten deg.
Det måtte nok skje før eller siden. Jeg trodde ikke det ville skje nå.
Dette vil forandre livet ditt. Og jeg vil være der.
Inntil videre.
Mamma, jeg tror ikke jeg kan bli med på Wicked.
Uavhengig av kjærestegreia, blir det travelt her med popup-butikken.
Men du kommer vel hvis du rekker det?
Kanskje. Hvorfor går vi ikke en annen kveld?
Jeg tror ikke Fiyero rumpe forsvinner på en stund.
Nei, men det gjør jeg.
-Hva har jeg alltid sagt? -Aldri stol på en milliardær.
Forbered deg alltid på det verste. Og aldri stol på en milliardær.
Da det begynte å bli stygt her, begynte jeg å snuse på andre jobber.
Og det fant jeg. En god jobb. I Phoenix.
Et helt firma som jobber med varemerker. Til og med internasjonalt.
Jeg ble venner med partnerne, og de likte holdningen min.
De betaler meg for å flytte dit.
Er det derfor du har vært rar? Telefonene og møtene...
Dressen? Har du planlagt det i flere uker?
Jeg visste ikke at det ville skje.
Jeg visste ikke om jeg ville takke ja, men det vet jeg nå.
Nei. Vi løser det. Vi har en plan.
Selv om de snur skuta,
trenger de ikke en varemerkespesialist på heltid.
Ikke for alltid.
Hva med huset?
Jeg har fått 20 bud. Jeg kan selge det i morgen hvis jeg vil.
Hva med meg?
Det er mange rom til leie i New York. Du finner noe.
Jeg kan ikke leve uten deg.
Jeg vet ikke hvor man kjøper frimerker.
Skal du bare dra og tvinge meg til å bli voksen?
Se på deg. Du er voksen. Du trenger meg ikke lenger.
Det er en mors verste mareritt.
Du gjør jobben din så bra at du gjør deg selv arbeidsløs.
Det går bra.
Gjør det du skal.
Jeg kommer tilbake.
Og jeg skal se Fieryos rumpe i kveld. Jeg liker den.
-Mamma. -Jo, det gjør jeg.
Lyset er på. Produktene er klare. Køen sikler etter et øyeblikk med Madolyn.
Alyssa sier...
Nå gjør vi det.
Hvor er hun?
-Jeg trodde du kom med henne. -Hun satt og ventet.
Jeg var nettopp der. Hun var ikke der.
Har dere mistet Madolyn? Det er derfor vi er her. Vi trenger henne.
Mamma kan bli distrahert av dyre vesker. Vi må dele opp.
Venetia, du tar Gucci, jeg tar Bottega.
Hun har ikke gått seg vill. Hun stakk av.
Hun pleier å forsvinne når hun blir stresset.
-Den uka hun ikke kom på jobb. -Jeg husker den.
Alle menneskene, all oppmerksomheten...
-Hun fikk kalde føtter. -Nei, det går ikke.
Ikke her, ikke nå, ikke i dag. Ok? Det er ikke sånn det blir.
-Hvor kan hun være? -Jeg vet hvem vi kan spørre.
Ok, ok...
Har du prøvd Barneys? Hun liker å dra dit noen ganger.
Vent litt. Jeg vet hvor hun har dratt.
-Hvor? -Hjem.
Lille gutten min...
Jeg hørte om popup-butikken. Du må være stresset.
Så mange mennesker. Mye stress.
Kanskje jeg gjorde det verre ved å sende Raj.
Hva tenkte jeg på?
-Deg og Steinbukker? -Jeg bryr meg ikke om noe av det.
Så bra.
-La oss dra, publikum venter. -Det går ikke.
Du må redde selskapet. Det er nå det gjelder.
Du starter kampen. Du må ut på banen.
-Det handler om arven din. -Arven min?
Sminke med navnet mitt på, som jeg har kjempet for å redde?
Og hva har jeg mistet?
Sønnen min slutter, protesjeen min har blitt som en fremmed.
Og du...
Å sitte igjen alene er arven min.
Jeg trodde du likte å være alene.
Ikke alltid.
Men du var ikke alene. Det er du ikke nå heller.
Det er ikke for sent å gå inn i kampen.
Og vise de andre hva de betyr for deg.
Tap og vinn med samme sinn. Skal man ikke gi laget alt man har?
Hva sier du?
-Hun er her. -Beklager forsinkelsen.
Det er ikke så viktig, bare livsverket mitt står på spill.
Det går bra.
Jeg må si noe før vi begynner.
Jeg var redd for at jeg måtte gjøre dette alene.
Men jeg er ikke alene, og det har jeg aldri vært.
-Nå gjør vi det! Kom igjen! -Ok.
-Jakken din, madam. -Mademoiselle.
Flott.
Hyggelig å treffe deg.
ALT UTSOLGT!
Hei. Takk for at du kom hit i dag for å hilse. God fornøyelse.
Får jeg ta et bilde med hovedpersonen?
Jeg vet at det er kø, men jeg skal rekke et fly.
Venetia, kan du ikke la meg ordne det her borte?
-Ikke si at du drar fra Big Apple nå. -Jo, det skal jeg.
Jeg vil bare gratulere deg før jeg drar.
Og ta med noen av disse. De er fantastiske.
Hvordan kan jeg nekte den kriminelle som som spilte inn mine private samtaler?
Verken jeg eller noen på Vendemiaire vil innrømme det,
men jeg prøvde å ordne den beste avtalen for alle.
-Det mener jeg. -Spesielt for deg selv.
Ja. Det er sånn det fungerer.
Man må passe på seg selv i denne bransjen. Det er ingen andre som gjør det.
-Mellom oss, hvordan klarte du det? -Hva da?
Oppskriftene var ikke en del av forhandlingene.
Og du knekket ikke koden, det har ingen klart.
Hvordan fikk du dem?
La meg bare si...
Pass på hvilke fotografer du omgås med.
-Neste... -Ha det.
-Du kunne avslørt meg. -Jeg vet det.
Men jeg vil ikke ødelegge for enda en karrierekvinne.
Du fortjener alt, Venetia. Det gjør du.
Det som skjer nå er ikke opp til meg, men til deg.
-Ja, hun hadde det travelt. -Kanskje M&Ms-butikken stenger snart.
Det er nesten utsolgt. Vi må snart stenge.
Men de har ventet i flere timer.
Alyssa sier: gå en runde og se om du vil hente ut noen.
-Hei, jeg er Marco. -Hei.
Hva heter du?
Bobby. Han er litt sjenert. Han ville ikke gå glipp av dette.
Det var det første merket han prøvde. Det er det jeg bruker.
Jeg også.
Du, Bobby, vil du møte Madolyn? Nå?
Hei. Hva heter du?
-Bobby. -Bobby, jeg er Madolyn.
Liker du sminke? Velg en favoritt.
Den er fin. Skal vi prøve den på?
-Det gikk bra i dag. -Fantastisk.
Vi solgte halvparten av beholdningen i butikkene.
Og nettbutikken krasjet. Inntil videre.
-Hva blir det neste? -Hvem vet? De ber alltid om mer.
Du er hjemme.
Det gikk fort.
-La meg åpne døra. -Hva?
-Jeg trodde det var som før igjen. -Som før?
Jeg tror ikke noe er som før mellom oss lenger.
Det har du rett i.
-God natt, Teddy. -God natt, Madolyn.
-Teddy? -Ja.
-Ses vi i morgen? -Ja, det gjør vi.
Vent litt.
Du har ikke skiftet.
Jo, jeg gjorde nesten det. Det er problemet.
-Det var bare for én kveld. -Det var det hele tiden.
-Jeg ba deg aldri om å forandre deg. -Det trengte du ikke.
Du ba om det uten å spørre.
Du satte spørsmålstegn ved hvem jeg var. Jeg er faktisk glad for det.
For det vil aldri skje igjen.
Du er mer enn negler og høye hæler.
-Det vet jeg, vennen. -Så hvorfor er det tullet så viktig?
Bare gå og gaslighte neste jente.
Jeg er ferdig her.
-Hva gjør du her? -Jeg kan ikke jobbe for deg lenger.
Jeg gjorde noe. Og du fortjener å vite hva og hvorfor.
Tekst: Tone Hansen