Не спиться через неприємності з макіяжем?
Ось кілька швидких порад, які їх усунуть.
Майже все можна зняти ватною паличкою з алкоголем.
Решту попередньо обробіть ензимним відбілювачем.
І не забувайте про блискітки.
Їх легко зняти липким валиком.
Підходить навіть для шкіри.
Тож пам'ятайте, помилки не мають заважати вашому сну.
Вивести можна будь-яку пляму.
Усе, що розлилося, можна зібрати.
МІКНЛІ… ПОДЗВОНИ МЕНІ… ТИ ТУТ? ТИ ЦЕ ЧИТАЄШ?
Кожний промах можна загладити…
усе виправити й почати заново.
ГЛАМУР
Куди поспішаєш?
-Утікаєш? -На роботу. Чув про таку?
Чому після Пі-Тауна між нами все так дивно?
Хіба ми не провели гарно час?
Дехто так.
Так, можливо, я трохи паршиво повівся з твоїм другом Беном.
Але щось же відбувається.
І так, я ревную.
Це тому, що я турбуюся.
Чому все хороше в тобі має водночас бути поганим?
-Щось плануєш завтра на вечір? -Не знаю, мабуть, нічого.
Добре, бо в мене дещо на роботі, я хочу, щоб ти прийшов.
У Лінкольн-центрі.
Де Леді Ґаґа грає?
Там якесь шоу буде?
Випивка з найгіршими темщиками, які можуть бути.
-На їх тлі навіть я виглядаю крутим. -Не вірю в таке.
Але, мабуть, сам подивлюся.
Ну, і прийом там офіційний.
Тож потрібно, щоб ти трохи дався на стримання, якщо можна.
Тобто менше підводки? Я сьогодні якось перегнув.
Ні. Тобто зовсім без неї.
Піджак, краватка, отаке.
Лише на один вечір.
Вічними словами Тоні з Пі-Тауна: «Тільки не це».
-Ти ж для Пі-Тауна стримався. -І це було неправильно.
Але це ж робота, розумієш?
Ти від самого початку був проти цієї моєї риси.
Просто… Просто це життя, ясно?
Коли я йду на роботу, то вдягаю костюм. Коли повертаюся, знімаю.
Це дреґ.
Ми всі так одягаємося.
І, вибач, але якщо ти не можеш це зняти на один вечір,
то це не ти носиш одяг.
А одяг носить тебе.
А ти для цього надто неформатний.
Так уже ніхто не говорить.
Зможеш?
Будь ласка?
Хочу, щоб ти там був.
Я хочу тебе.
Зараз на роботі драма.
Я спробую.
Місяць-молодик у Діві.
-Для тебе це щось означає, Раджу? -Ні, мем.
Ти астрологією не надто цікавишся, так?
Ні, мем.
Ти значно тихіший, ніж Тедді.
Так, мем.
І не такий веселий.
Ні, мем.
-Не знаєш, коли він повернеться? -Ні, мем.
Чи можеш сказати Тедді,
що мені шкода, що сумнівалася в ньому й що я за ним сумую?
І чи може він повернутися, щоб усе знову було, як раніше?
Так, мем.
Ти все тримаєш у собі, Раджу.
Козеріг?
Так, мем.
Так і знала.
Гаряче лате.
Свіжі квіти.
Європейські журнали, де нічого не ясно.
Вона сьогодні буде в офісі. Не заперечуй.
Я й підтвердити це не можу, але, півонії говорять самі за себе.
Що вона сказала? Що думає про продаж?
Мікінлі прийде сьогодні.
Марко, Медолін має підписати.
У мене з Медолін священна довіра,
як між адвокатом і клієнтом чи Тріксі й Катею.
Я не розповідатиму, про що з нею говорю.
У Пі-Тауні ти казав, що поговориш із нею. Обіцяв. Я мусив одягти…
Чеде, на два слова.
Ми продаємо компанію.
Та жінка вчинила мені злочин,
але я не дам їм убити мою компанію.
-Мамо, ти прийняла правильне рішення. -Думаю, Марко погодився б.
Він зі мною зв'язувався на вихідних, щоб висловити думку, але я вже вирішила.
-Радий, що він так вчинив. -Багато ми пережили цього літа.
І не завжди казали й робили правильні речі.
Але ще не пізно вчинити правильно.
Мікінлі має прийти в полудень, тож…
Ви з Венішою з нею впораєтеся.
Якщо я ще раз побачу ту жінку, це буде її остання мить життя.
-Медолін, мені треба… -Венішо, не зараз.
-Не зараз. -Ні, зараз.
У юридичного відділу є потрібні підписи, чекаємо, коли мине твій «Аддералл».
Я не приймав його. Мабуть, варто.
Багато відбувається. Все можливе.
Зайнятий. Я думала, ти вже за дверима.
Що це?
Медолін знає, що ти підеш?
Поки ні. Багато всього діється.
Я їй потрібен.
Шукаєш причину залишитися?
Бо раніше ти був певен, що підеш.
Джуліє, я зійду з цього літака, та спершу його треба посадити.
Добре, готово.
Привіт, Мікінлі. Це Веніша.
Залишаю голосове.
Що, зважаючи на те, що я з 90-х, дуже серйозно.
То де ти? Що діється?
Медолін хоче підписати, тому нам треба все те скасувати.
Добре? Подзвони мені.
Або краще напиши. Добре?
Так, люблю. Бувай, вибач. Так. Бувай.
-Привіт. -Привіт.
Так, вибач, багато всього діється.
-Місяць-молодик у Діві, розумію. -Ага.
Як там велика розмова з Медолін?
Не було. Вона відмахнулася.
-То ти в порядку? -Ну, щось таке.
Думаю, в нормі.
Все якось дуже ввічливо, дуже професійно.
-Вже якось не так. -Ти повернешся. Все буде добре.
Не знаю. Може, коли вже сказала якісь речі, назад не забереш.
Може, є помилки, які не виправити.
О, боже.
Щось шукаєш?
Чи когось?
Ні. Я… дещо впустив. Я лише…
Мій тампон.
Будь ласка.
Бен ще на лікарняному.
Ні, я не знаю, коли він буде.
Якщо хочеш знати, запитай його.
Питав.
Читає й не відповідає, ніби я не людина.
Я розумію, що багато йому брехав.
І мій хлопець дуже його принизив.
Але, правда, ідеальних же не існує, так?
Йому вкрай нелегко було вилізти з мушлі.
А тепер дивися, що ти з ним зробив.
-Я ще можу це виправити. І виправлю. -Як?
Марко.
Я тебе майже не бачу, хоч і працюю з тобою, чому так?
Бо мені пощастило?
Нам гостро бракує спільного часу, тож я нам узяла квитки на мюзикл «Зла».
Ідемо завтра.
Я не можу. У мого хлопця щось на роботі, маємо вдвох сходити.
Хлопець тобі важливіший за наш Різдвяний перегляд «Злої»?
Зараз не Різдво, а липень.
Чекай, чому завтра?
Бо я побоялася, що показ припинять, тому хотіла перестрахуватися.
«Злу» показують, відколи Бейонсе почала соло-кар'єру.
Ніхто її не закриє, дорогенька.
Зал відчиняють о сьомій. Квитки забрати на касі. Приходь.
Що? Ні…
Мікінлі.
То як усі?
Ми в порядку.
Гарне Четверте видалося? Що ви робили?
Чи можемо перейти до справ?
Не хочете хоч трохи надолужити втрачене?
Добре.
Дорога до цього моменту була важка й довга.
Але мама дала мені право прийняти пропозицію.
-Ви мене не ганитимете? -Продаж — це не легкий вибір.
Але правильний.
Буде ще незручніше, ніж я думала.
Як сказати? Не люблю приносити погані новини.
«Вандем'єр» уже не цікавить купівля «Гламуру».
Як таке можливо?
Ми ж мали пропозицію. Крупну.
Я ж не знала, що ви підпишете,
тож весь цей час працювала над запасним планом.
Допомагала «Вандем'єр» досліджувати інші варіанти й вийти на територію краси
за допомогою нового бренду й лінійки продуктів.
Я ж мала принести їм щось.
Коли ви відступили, вони дали добро.
У нас навіть готові прототипи. Милі, правда?
Якісь схожі…
Ну, не існує ж оригінальних ідей, лише нові.
Можете вкрасти наше впакування,
але не відберете наших клієнтів своїми посередніми формулами.
Вони моляться на нашу якість. Побачать різницю.
Або не побачать. Хтозна?
Думаю, далі ми не надолужуватимемо. Це буде дивно.
Добре.
Успіху.
Було цікаво.
Ти не думаєш...?
Нам треба відправити їх в лабораторію негайно.
Мікінлі не просто так така впевнена.
Це точні копії наших формул, аж до молекул.
У лабораторії не бачать різниці.
«Вандем'єру» вдалося те, що не вдалося нікому за 23 роки.
Вони зворотно розробили наші формули.
Думаю, весь продаж був прикриттям, щоб викрасти нашу власність.
Вибач.
Ми ще можемо щось зробити?
Боротися з цим.
Скажи Веніші, чим це закінчиться.
«Вандем'єр» випускає нову лінійку. Ставлять низькі ціни.
Дехто з клієнтів лишається з нами.
Решта розуміє, що може купити той же продукт за нижчою ціною
Вони йдуть.
А ми вмираємо,
ще швидше, ніж до того.
Це кінець.
Мікінлі не мала цього робити.
Вона мала лише показати їй,
що в нас є формули,
змусити Медолін до продажу.
Це ж погано, так?
Так.
Я вбила компанію.
Я - поганець. Я весь цей час була поганцем.
Я мушу їй сказати.
Точно ні.
Але це правильний учинок.
І це благородний вибір…
якщо він у тебе є.
Наскільки я пам'ятаю, ти не маєш грошей на адвоката.
-Твої батьки з цим не розберуться. -О, боже.
За правильний учинок можеш піти в тюрму.
І за що? Це вже зроблено. Кінець.
-Маєш захистити себе. -Але я хочу виправити.
Якщо зруйнуєш собі життя, як ти щось виправиш?
Не думала, що доживу до того, що ти казатимеш мені прикривати свій зад.
Я не наївна.
І тобі не треба такою бути.
Може, тобі вдасться виправити ситуацію з Медолін до того, як стане пізно.
Може.
Іди сюди.
Я так розумію, Чед усе пояснив?
Справді, це кінець?
Чуєш? Це падає доміно.
Зараз це лише питання часу.
Кінець, бо нам кінець чи тому, що ви не продовжуєте?
Якби був спосіб урятувати цю компанію, я би вже ним скористалася.
Нема.
Коли я з тобою познайомилася в ТЦ, то шукала натхнення.
Рада, що ми тоді зустрілися.
Сподіваюся, зі мною ти чомусь навчився.
Ну, навчився, що я менше все контролюю, ніж думав.
Я точно не той, ким себе уявляв.
Так, я впевнений. У моїй ситуації це необхідно.
Я сміливий, відважний.
Насправді ні.
Це все лише дреґ.
Під усім цим я дуже боюся.
Усі ми боїмося.
Навіть я.
-Шокує. -Ви?
Ви впевненіша, ніж Леді Ґаґа на престурі.
-Марко, виклич мені машину. -Куди їдете?
Це не для мене.
Усе підписано.
Я чула.
Шкода.
Ага, мені теж.
Особливо тому, що вам доведеться шукати роботу.
За мене не хвилюйся, я планую наперед.
Я постійно думаю:
чи є якийсь варіант?
Чи можемо щось скоротити, позичити, якось, що-небудь?
Але це кінець.
Нам кінець.
Скажеш їй, що йдеш?
Навіщо? Просто… за місяць мені не буде звідки йти.
Суть же не в тому, щоб піти.
А в тому, щоб сказати їй, що вже не залежиш від її схвалення.
Або, коли це все скінчиться, чи знайдеш ти інший спосіб підтримувати звичку?
-Міс Ґранде, ви на десять хвилин зарано. -Я просто Аріана.
Ви не Аріана Ґранде. Навіть не Аріана ДеБоз.
Я знала, якщо твоя нова клієнтка — топ із топів,
ти її особисто мав би забирати.
Я сказав доньці, що зніму їй відео.
Тедді, вибач, що я взагалі подумала, ніби ти можеш за мною шпигувати.
Я була не в найкращій формі, але з цим покінчено.
З усім, включно з…
-Навіть не кажіть його ім'я. -Та ну.
Якщо нам є що зберегти, збережімо це.
І що ж саме ми збережемо?
-А для чого нам це якось називати? -То це вже дві речі без імен.
Я знаю, що ти засмучений. Я також. Через усе.
Мені треба, щоб хоч щось у житті не розвалювалося.
Повернімося до того, що в нас було.
-Я не можу. -Чому?
Якщо я маю відповідати, то воно того не варте.
Чекайте.
-Великий день, так? -Ага.
-Треба випити. -Те саме.
Хтось знає доречне місце?
-Так. -Так.
-За чим найбільше сумуватимете? -Медолін.
-Вона мене всьому навчила. -Я теж.
І я.
Ми зробили все можливе, щоб урятувати це місце. Повір мені.
Якби було ще щось, ми б дізналися.
Діти, виглядаєте жалюгідно.
-Що вже Піт Девідсон наробив? -Ми виходимо з бізнесу.
Після того успіху Прайд-кампанії?
Цього було недостатньо.
А що буде з вашими продуктами?
Як продамо поточну партію, їх уже не буде.
Подивимося, скільки я зможу набрати своєю карткою.
Навіщо? Ти ж не користуєшся нашим.
Так, але знаєш, хто користується? Білі жінки.
І неприємні також.
Вони люблять «Гламур від Медолін»
більше, ніж називати своїх дітей іменами джазменів.
Я зберу все, що можу, і перепродам утричі дорожче.
На рік оренди вистачить.
Наші клієнтки вірні.
Коли дізнаються, що нам кінець,
ми все розпродамо.
Хіба вони не наберуть собі копій від «Вандем'єр»?
Та ж формула за нижчу ціну.
Звісно, та вони ще цього не знають.
Можемо це використати.
Я знаю, що робити.
-Знаю, як урятувати «Гламур». -Як?
Я все поясню в машині, але треба запропонувати Медолін сьогодні.
Ви за це заплатити маєте.
«Гламур від Медолін» переходить повністю на органіку.
Як тільки класика «Гламуру» продасться, її більше не буде.
Це створить попит на наш асортимент, який ми, сподіваємося, весь продамо,
і дасть нам приплив грошей, потрібних для переходу всіх продуктів
на формули, які «Вандем'єр» не відтворить.
Ми залишимося собою.
Люксовим, дорогим брендом.
І ми далі житимемо та блищатимемо.
Мамо, це спрацює.
Правда.
Ті формули готові?
Не лише тіні для повік і рум'яни.
Всі.
Я над цим працювала. У мене все під контролем.
Ваші органічні формули нічим не гірші, і вони готові до виробництва.
Якщо не спрацює, наступного тижня нас чекає провал.
Ви казали, якби була можливість урятувати компанію, ви б ризикнули.
Це спрацює, лише якщо діятимемо швидко.
Дзвони Аліссі.
До роботи.
Вітання всій нашій сім'ї «Гламуру від Медолін».
Я — Медолін із «Гламуру від Медолін»,
і я хочу подякувати вам за цей рік із нами.
Ми разом відзначили Прайд і спробували дещо нове.
ПРЯМИЙ ЕФІР
Наш перший органічний продукт
і перша зміна формули з часу заснування, 23 роки тому.
Це був новий напрямок,
і назад нема вороття.
Бо сьогодні «Гламур від Медолін» починає перехід як повністю органічний бренд.
Протягом наступних місяців ви побачите всі свої улюблені продукти
у новій натуральній формі,
яка зберігатиме рівень якості, який ми завжди тримали.
Але прийняти нове означає позбутися старого,
зокрема старих формул, які ми всі знаємо й любимо.
Тобто, коли ці продукти зникнуть із полиць,
то вже там не з'являться.
І я готова
попрощатися з усіма тими чудовими кремами й тінями,
які нас сюди привели.
Сьогодні ми проводимо особливу спонтанну подію продажу,
тут у Нью-Йорку, у "Сакс П'ята авеню".
Тож заходьте й будьте готові до появи «Гламуру від Медолін».
І, знято.
Перевірка камери.
-Так! -Якщо є нагорода за найкращу трансляцію,
і як нема, Алісса каже, що не знає, як,
ви потрапили б у топ.
-Ой, досить. -Та чи спрацює?
Дізнаємося.
Мамо, маю дещо тобі сказати.
Я покидаю компанію.
Ти покидаєш компанію, якщо?
Немає «якщо».
Я йду.
Але ж ми команда.
Ти мені потрібен.
Ні, не потрібен. Я передам керівництво продажами надійній людині.
І коли це настане…
я піду.
Питання в підвищенні?
Чи хочеш кращий офіс?
Ой, ні-ні. Я знаю, та чоловіча лінійка.
Я можу все влаштувати.
Ти реально отримуєш усе, що хочеш, коли ти цього не хочеш, так?
То в чому ж суть?
Я тебе стримую?
Ні.
Зовсім ні. Просто…
Знаєш, як було рости, коли ти - моя мама?
Всі від мене чогось очікували. Ти встановила ті очікування.
Ти ж була ідеальною,
тож і я мав бути ідеальним.
Я мав відповідати і їхнім, і твоїм стандартам.
Так і було.
Та цього було недостатньо.
І ніколи не буде.
Я маю відповідати власним очікуванням…
подалі від тебе.
Думаю, рано чи пізно це мало статися.
Не думала, що так швидко.
Твоє життя зміниться.
І я буду поруч.
Поки що.
О, мамо. Я не думаю, що зможу сходити на «Злу».
Навіть якщо не піду з хлопцем, тут купа всього з тією подією.
Але якщо зможеш, то прийдеш, так?
Можливо. Чесно, може, сходимо в інший день?
Дупа Фієро нікуди не зникне.
Ні.
А я зникну.
Чого я тебе завжди навчала?
Не вірити жодному слову мільярдерів?
Завжди готуватися до гіршого.
І не вірити жодному слову мільярдерів.
Коли тут ситуація погіршилася,
я стала шукати іншу роботу.
І знайшла гарну в Фініксі.
Ціла фірма, що спеціалізується на торгових марках.
Вони на міжнародному рівні.
Я зв'язалася з партнерами, сподобалася їм.
І переїзд вони оплатять.
То ось чому ти така дивна була?
Дзвінки, наради…
Брючний костюм. Ти вже тижнями це плануєш?
Я не знала, що станеться, тому планувала.
Та й не знала, чи погоджуся, а тепер знаю.
Ні. Ми з цим розберемося. Складемо план…
Навіть якщо їм вдасться,
їм усе одно не буде потрібна одна спеціалістка по марках на повну ставку.
Не назавжди.
А будинок?
У мене вже є 20 пропозицій готівкою. Можу продати хоч завтра.
А я?
У Нью-Йорку є купа квартир для оренди. Ти собі щось знайдеш.
Я не знаю, як без тебе жити.
Буквально, навіть не знаю, де купувати поштові марки.
То ти просто залишиш мене і змусиш бути дорослим?
Подивися на себе тут.
Ти і є дорослий. Я тобі вже не потрібна.
Це найбільше жахіття для матері,
настільки добре виконати свою роботу, що стати непотрібною.
Все нормально.
Іди роби своє.
Я повернуся.
І сьогодні подивлюся на дупу Фієро. Мені вигляд подобається.
-Мамо. -Так, подивлюся.
Світло горить. Товари готові.
Черга аж кипить, так чекає на Медолін.
Алісса каже…
починаємо.
Де вона?
-Я думала, ти її приведеш. -Вона була в гримерці.
Я був у гримерці, її там нема.
Ви... Ви загубили Медолін?
Вона — суть цієї події, вона нам потрібна.
Я свою маму знаю, її можуть трохи відволікти дорогі сумочки.
Тож ми розділимося.
Венішо, бери на себе "Гуччі", а я — "Боттега".
Вона не загубилася. Вона втекла.
Вона не раз уже втікала в стресових ситуаціях.
-Той тиждень, коли не приходила в офіс. -Пам'ятаю.
Стільки людей. Стільки уваги.
-Мабуть, вона зламалася. -Ні. Їй не можна дуріти.
Не тут, не зараз, не сьогодні, ясно? Таке нам не підходить.
-Куди вона могла втекти? -Я знаю, кого запитати.
Добре.
"Барніс" не перевіряли? Вона любить туди ходити зітхати.
Хвилинку, я знаю, куди вона пішла.
Куди?
Додому.
Мій хлопчик.
Почув про подію.
Вас, мабуть, понесло.
Стільки людей.
Стільки тиску.
Може, я все погіршив, коли залишив вам Раджа.
Чим я думав?
Знаю, як ви ладите з Козерогами.
Мене це все не хвилює.
То це ж чудово.
Ходімо, публіка чекає.
Не можу.
Ви маєте врятувати компанію. Час прийшов. Треба вийти на сцену.
Ви - засновниця. Вони хочуть вас побачити.
-На кону ваша спадщина. -Моя спадщина?
Якась косметика з моїм ім'ям, за яку я зі всіх сил боролася?
І що я втратила?
Син мене покидає. Моя протеже стала чужою.
А ти…
Лишитися одинокою. Отака моя спадщина.
Думав, вам подобається бути самою.
Не завжди.
Ну, ви ж не були сама.
І зараз теж.
Ще не пізно повернутися в гру,
показати тим людям, що вони для вас значать.
Хоч перемога, хоч поразка, ви все маєте віддати команді, так же?
Що скажете?
Вона тут.
Перепрошую за запізнення.
Нічого важливого, просто на кону справа життя.
Жодних образ.
Перш ніж почнемо, я дещо скажу.
Я боялася, що доведеться робити це самій.
Але я не сама.
І не була ніколи сама.
Зробімо це. Нумо!
Добре.
Ваше пальто, мадам.
Мадемуазель.
Чудесно.
Приємно познайомитися.
ПОВІДОМЛЕННЯ МИ ВСЕ ПРОДАЛИ!
Привіт.
Дуже дякую, що сьогодні прийшли й привіталися. Насолоджуйтеся.
Як думаєш, можна з нею сфотографуватися?
Розумію, що є черга, але в мене ще рейс.
Венішо, дозволь мені самій розібратися.
Не кажи, що так швидко покидаєш Нью-Йорк.
Але так і є.
І перед тим я лише хотіла привітати вас.
І взяти кілька штучок, вони неймовірні.
Як я можу заперечити злодюзі, яка записувала мої приватні розмови?
Не те щоб я чи «Вандем'єр» це визнаємо,
але я тільки намагалася створити всім гарну угоду.
Правда.
Особливо для себе.
Так. Так це й працює.
У цьому бізнесі треба працювати на себе, бо більше ніхто цього не робитиме.
Між нами кажучи, як це вдалося?
Що вдалося?
Наші формули не були частиною переговорів.
І ви не зламали код, нікому це не вдалося.
То як ти їх дістала?
Просто скажу…
будьте обережніші з операторами у своєму колі спілкування.
-Наступна. -Бувайте.
Ти могла мене здати.
Я знаю.
Але не можу я збити з ніг ще одну кар'єристку.
Венішо, ти цього заслуговуєш, справді.
Від мене не залежить, що буде. Це залежить від тебе.
Страшенно ж вона поспішала.
Може, закривається крамниця "Ем-енд-Емс".
Ми майже все продали. Скоро все закриємо.
Люди тут годинами чекали.
Алісса каже, пройдися, може, допоможеш комусь.
-Привіт, я - Марко. -Привіт.
А тебе як звуть?
Боббі. Він трохи соромиться, але не хотів це пропустити.
Це його перший бренд, бо я ним також користуюся.
У мене теж перший.
Боббі, хочеш познайомитися з Медолін?
Зараз?
Привіт. Як тебе звуть?
-Боббі. -Боббі, я - Медолін.
Ти любиш косметику? Бачу, що так.
Вибери собі улюблену.
Дуже гарно. Спробуєш?
-Гарно пройшло. -Чудово.
Ми продали половину роздрібних точок.
А продажі в Інтернеті злетіли до небес.
Спрацювало. Поки що.
То що далі?
Хтозна?
Вони постійно запитують.
Ви вдома.
Це було швидко.
-Дозвольте вийти, відчинити вам двері. -Що?
Я думала, ми знову в нормі.
«У нормі»?
Не думаю, що між нами ще щось буде в нормі.
Тут не сперечаюся.
На добраніч, Тедді.
На добраніч, Медолін.
-Тедді? -Так?
Побачимося завтра?
Побачимося завтра.
Секунду.
Ти не переодягнувся.
Знаєш, майже зробив це. У цьому й проблема.
Лише один вечір.
Між нами так весь час було.
-Я не просив тебе змінюватися. Ніколи. -Ти й не мусив.
Ти попросив без прохання.
Поставив мою особистість під питання.
І я справді радий, що ти це зробив…
Бо цього більше не трапиться.
Ти не просто якісь нігті й пара каблуків.
-Думаєш, я цього не знаю? -То чому ця фігня настільки важлива?
Іди якусь іншу дівчину газлайть.
З мене досить.
Що ти тут робиш?
Я більше не можу у вас працювати.
Я дещо вчинила.
І ви заслуговуєте знати, що й чому.
Переклад субтитрів: Volodymyr Kuch