Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ispričaj mi, molim te!
Ponovno? -Da! Da!
Ovo je priča o jednoj princezi.
A gdje je njezino kraljevstvo?
Već znaš, ljubavi.
Reci mi opet!
Spavaj, zlato.
Spavaj.
Ma nisi normalna! -To je smak svijeta!
Prestani mljeti gluposti!
Pazi na klince! Ali nisu oni problem!
Strašno!
Zaista jest. -Tip je lud.
GENIJALKE
Kako si? -Dobro.
Ne diraj, vruće je.
Umirem od gladi.
Nisi pojeo ono što sam ti ostavila? -Bio sam preumoran.
Kasno si se vratila?
Nisam. -Bila si u izlasku?
Mijenjali smo Marysinu gumu.
Marysinu gumu? -Ne rugaj se!
Bilo nas je četiri i uspjele smo! -A ja sam naučio raditi kroasane. -Ideš!
Zamalo mi je pobjegao vlak.
Glupi šef natjerao nas je da počistimo. -Nemoj tako!
Kad je kreten! Stalno blebeće o svojim frendovima iz Pariza.
Evo. Briši!
Ništa ne kažeš na moju novu boju?
Adèle ju je bojila. Ne sviđa ti se?
Pa fora je!
I tebe bi trebala ošišati. Šef ne prigovara? -Samo mi još to treba.
Jesi li objesio rublje? -Jesam.
Bok! -Bok!
Ne, za "tabbouleh" se kus-kus ne kuha!
Tajna je u tome da ga suhoga namačeš u ulju.
I tek tada na njega dodaš sastojke.
Kako to misliš, ne kuhaš ga?
U "tabboulehu" imaš limun i rajčicu, oni skuhaju kus-kus.
Kus-kus se ovdje ne kuha.
Brže mi je ako ga skuham. -Ali bljutavo je!
Njima je svejedno. Kad su gladni, pojest će bilo što.
Bok, Karine. -Bok.
Gotova? -Da. -Pregledat ću inventar pa idem.
Hej, Adèle! Hajdemo! -Evo!
Ajme! -Ma daj me nemoj...
To kod kuće radi! -Možda kod kuće nemam zahod.
Evo.
Nemaš rukavice? -U džepu su mi.
Što je? -Eto vidiš da možeš kad hoćeš.
Pozdrav! -Kako je? -Dobro. Bok!
"Još jedna akcija Žutih prsluka
odvija se jutros u Fos-sur-Meru..."
Dobar dan! Ah, vi ste obična radnica. Počistite to sranje! -Stvarno...
Treba nam drugi dezinficijens. Od ovoga ti koža smrdi.
Reći će da nema novca.
Trebaju nam i nove rukavice. -Da, i to bi nam trebalo!
Je li sve u redu?
Odlično. -Zar je ovo kozmetički salon?
Da, sad ćemo si manikirati nokte.
Dakle, Perez, Kachaf...
Borgel.
Kako je, Maryse? -Dobro, hvala. -Wouters.
Što je to? -To su vam kuverte.
Nismo glupe. -To su vaši novi ugovori.
Potpišite ih i vratite mi ih što prije. -Zašto?
Mislila sam da promjena vlasništva ništa ne mijenja. -Možeš misliti.
Na spavanje, djeco! -Mogla nas je barem pozdraviti!
Nevjerojatno što si ta glupača dopušta!
Sad sam zaboravila spremiti papuče!
Ma znalo je biti i gore. -Ma da.
Moram pripremiti 25 sendviča i tri termosice za prosvjednike.
Djamila, još ti treba dječja odjeća? -Prodaj je. -Radije ću je dati tebi.
I sad ja moram čitati taj ugovor?
Pa htjela si biti predstavnica radnika!
Baš vam hvala. -Bok! -Ajme, zapela sam!
Ziggy!
Prestani!
Gle, oštriga!
Sretan rođendan!
Mama, imaš li maramicu?
Što ti je ovo?
Novi ugovor.
To ti je dodatak ugovoru. -Moram ga potpisati. -Ali prvo pročitaj!
Onda, što piše?
Čekaj...
"Pristajete raditi i na drugim lokacijama tvrtke."
Oni su veliki! Imaju urede posvuda.
Još bolje! -Bolje?
Zar bi putovala 50 km na skuteru radi posla?
Zašto ne? -Zato što je opasno.
Maryse će me povesti.
Nevjerojatno!
Uvijek smo se nekako snalazili.
Kakvi gadovi!
Naporan si.
Lijep je dan, šećemo... U čemu je problem?
Ma samo taj posao, imam zadaću... Samo to.
Vrati mi torbu! -Neću.
Idem. Poslije ćemo pogledati tvoj ugovor.
Jesi li ponio rublje?
Sve je na stolu.
Vidimo se u subotu. -Čekaj! Stani! -Već kasnim. -Čekaj!
"Dodatak ugovoru"
Jeste li dobro?
Jeste li se ozlijedili?
Niste vidjeli radove na cesti?
Nisam.
Da vas odvezem u bolnicu?
Ne treba. Moram na posao.
I ja.
Napišite ime i adresu i potpišite se.
Ne bih. -Kako to mislite? Pa morate!
To vam je skuter od tvrtke. Platit će vam. Dajte... -Ne dirajte me!
Potpišite obrazac! -Neću! Pustite me na miru!
Zovem vašeg poslodavca.
Što se dogodilo? -Proklizala sam. -Jeste li dobro?
Vi ste iz "NPS-a"? -Da. Dobar dan. -Rekla sam mu da ne zove.
Pokušao sam pomoći, ali odbija. -Laže! Htio je sve svaliti na mene!
Luda je ako želi samo tako otići. -Odjebi!
Dosta! Gdje vam je obrazac? -Ovdje.
Hajde!
Hvala.
Vi ste svoje ispunili.
Hajde!
Dobro, onda ću ja.
Vaša adresa? -Živim u Paradis Saint-Rochu.
To nije adresa. Idemo, nemam ja cijeli dan!
Evo.
Dakle...
Paradis Saint-Roch...
Martigues. Eto.
Sad potpišite.
Ovdje! Idemo!
Ne, ovdje!
Dobro.
Čekajte me u autu.
Oprostite, zaboravila sam upisati osiguravatelja.
Morate mi što prije vratiti skuter.
I ne želim da se policija u to petlja.
Dobro.
Može li vam sin pomoći? -Može.
Ovdje smo? -Da, to je to.
Platit ću popravak. -O tome ćemo poslije.
Hvala. -I ne brinite, ovo ostaje između nas.
Ovdje si!
Gdje si ti? Zabrinule smo se.
Pala sam. -Znam, šef nam je rekao.
Moraš mi sve ispričati.
Nisam htjela probuditi Momoa.
Ne brini, mi čuvamo djecu.
Hajde, uđi.
Kako si, Karine? -Dobro. A ti? -Nisam baš spavao, ali dobro sam.
Je li vam bilo toplo? -Ne, smrzavamo se!
Vidim, posrećilo vam se!
Jeste li vidjele što novi vlasnik traži?
Čak vam i satnicu smanjuje!
Rekao sam Maryse, ako to prihvatiš...
Nemamo izbora.
Ili to ili ništa. -Nitko nema izbora.
Misliš da dečki koji sa mnom prosvjeduju imaju izbora?
Uvijek isti omaste brk i isti izvuku deblji kraj!
Nešto se mora mijenjati! -Da, ali ne sada.
Pala je sa skutera.
Jesi li dobro? -Jesam. Ne brini.
Sigurno? -Da.
Kako se to dogodilo? -Ne znam.
Proklizala sam. Nisam vidjela radove.
Nisam ni skuter mogla uzeti. Moram se vratiti.
On će otići po njega! -Da...
Ovo su ključevi? -Da.
Gdje je skuter? -U ulici Lavera, blizu tih radova na cesti.
Idem. -Hvala ti.
Ništa ne brini.
Uvijek se taj za nešto bori. Štrajkovi, prosvjedi... -Divan je.
Dobro, a sada da vidim! -Ništa mi nije!
To uvijek kažeš. Ali kad čovjek padne, ozlijedi se. To dobro znam.
Ajme meni! Morat ćeš uzeti bolovanje. -Ma kakvi!
Samo da skuter nije oštećen! -Bez brige.
Ima Momo prijatelja koji će ga popraviti. -Zaista?
Da vidimo...
Znam!
Bez brige.
Još me nitko nije liječio "pizzom"!
Evo ga...
Nemoj reći Ziggyju, da ne brine.
Dobro. Ali večeras te vozim ja. Može?
Znam ja tebe. Tvrdoglava si.
Što bih ja bez tebe? -Istina.
Vidi!
Mi o vuku...
Dobro.
Poslana je poruka. -Nije stigao nikakav odgovor. -Dobra večer.
Bilo bi najbolje nazvati ih. Reći ću Hélène da ste poslali "e-mail".
Bok. -Hej! -Bokić!
Jesi li dobro? Prestrašila si nas.
I sebe sam.
Karine, vidi ovo! -Što?
Šalje nas k svinjama.
Meni se smiješ? -Smiri se. Kakvim svinjama?
Gdje to piše? -Ovdje. Perez-Wouters, to smo mi.
Trebaju ti naočale. -Nakon svega, trebali bi ti to otkazati.
Zna ona da ne želimo ići, ali neće to reći novom šefu.
Misliš da bi se ta zauzela za nas?
Ma da...
Ja ću mu reći ako želiš.
Gleda nas dok se presvlačimo.
Ma daj! -Istina je.
I to ćeš mu reći?
Vidjet ćete.
Dobra večer, moje dame.
Ovo je naša noćna ekipa.
Ono dolje je Maryse.
Ona je s nama jako dugo.
Zatim Djamila.
Koliko ste vi već ovdje? -Pet godina.
Karine se uglavnom bavi inventarom. I ona je dugo ovdje.
A ovo je Adèle, ona je došla posljednja. Prije je bila konobarica.
Jako mi je drago.
I drago mi je što ste došle, unatoč prosvjedima.
Nadam se da oni ne utječu previše na vas.
Iskreno, mi bismo mogli i bez njih.
Neću vas više zadržavati. Čeka vas posao.
Dobro došle u "Ninette Pro Services". -Hvala.
Karine, pričekajte me.
Dobro došle? Ma što je njemu?
Pa on je tek došao, a ne mi!
Sve u redu, Karine? -Da. Vjerojatno me treba zbog skutera.
Reci joj da je to riješeno. -Ako bude problema, zovi nas.
Hajdemo!
Jeste li još ovdje?
Moramo razgovarati. -Riješila sam ono sa skuterom.
Objasnite mi nešto.
Kako upravljate inventarom? Pomažu li vam kolegice?
Ne, sama to radim.
Sami sastavljate inventar?
Da.
Karine, vi znate čitati ili ne? -Znam čitati.
Pa što onda ondje piše?
To je obavijest.
Da, ali što piše?
Evo, ovdje, recimo.
Što ovdje piše?
Nemam naočale.
Preskupe su.
Kako je to moguće? Zar niste išli u školu?
Jesam.
Možete pitati Djamilu. -I ona zna?
Zar svi znaju?
To se nikoga ne tiče. To je moja stvar.
Štoviše, vi ste obučavali Adèle, zar ne?
Ne mogu vjerovati!
Znate li vi da rukujete opasnim tvarima?
Ne mogu okrenuti glavu, pogotovo kod inventara.
Sranje!
Ako se nešto dogodi, ja ću biti odgovorna. -Ništa se neće dogoditi.
Idite sad.
Još ćemo razgovarati.
Što je rekla?
Ništa.
Samo da dodam neke proizvode na popis.
Izvoli. -Hvala.
'Ðenja!
'Večer.
Hej, mala!
Gdje ćeš? -Začepi, idiote!
Daš mi broj?
Vrati se!
Ideš na posao? -Evo tebi posla!
"Obvezno prati ruke!"
O, ne! Ovo smrdi na govna. Ne mogu.
Svaki put to učine. -Ovo je besmisleno.
Što to radiš? -Čekaj.
Jebote!
Sve je puno govana!
Jebemti! Hajde sad ti!
Hajde! Isuse Bože!
A da malo predahnemo?
Ako sad sve ne očistim, povraćat ću.
Tako, samo ti ribaj!
Pazi!
Ovo je odvratno!
Možeš li mi pričuvati Lili u ponedjeljak? -Mogu.
Koristit će joj da malo izađe. -Znam.
Hvala ti.
Jednog ćemo dana imati vlastitu kupaonicu.
Sa zlatnim zahodima.
I skupim mirisima.
I sad ovako bokovima...
Dođite k nama!
Baš ne znaš plesati, Maryse!
Maryse!
Pauza je gotova!
Trebao si me probuditi.
Nema žurbe.
Moraš još potpisati račun za struju.
Ovdje ne treba ništa pisati.
Samo potpis.
Dobro?
Jesi li napravio popis inventara? -Nisam još.
Ti si uzimala gotovinu? -Što?
Zašto si uzela 80 eura? -Ne znam.
Sjetila sam se!
Za popravak na skuteru.
Otkada ti plaćaš za takve stvari?
Bilo je hitno.
Otvori!
Otvaraj!
Što je? -Što to izvodiš?
Moram potpisati onaj dodatak ugovoru. -To ćemo poslije.
Napiši mi popis, molim te.
48,55 eura.
Kartica ili gotovina? -Kartica.
Izvolite.
Bok!
Bok, Bruno.
Kako si, Momo? -Dobro.
Ovo je Karine.
Karine, ovo je Bruno.
Ruke su mi prljave. -Nema veze.
Opa! Gdje si ovo našao?
Od nekog starca.
Čovječe!
Sigurno si puno radio na njemu.
Jesam.
Ići ćeš njime u ribolov?
Ne, prodat ću ga. Još radim na motoru.
Popravio sam vam skuter. -Vidim.
Bio je samo malo ulubljen.
Morao sam samo zamijeniti jedan dio. -Hvala.
Prodaje li se ovo?
Čuj, danas se više ništa ne prodaje.
Izvoli. Momo kaže da je dovoljno, ali ti reci.
Ne brini za njega.
Njega novac ne zanima. On je iznad toga.
Nije li tako? -Ako ti tako kažeš.
Super su mi ove provansalske brodice. To uže po rubu!
Nije provansalska. -Nego? -Bretonska.
Bretonska? -Mislio sam da si odavde.
Kako je upalio! -Kao nov!
On je genij! -Nevjerojatno!
Sve radi!
Osmijeh se vratio!
Kao da se ništa nije dogodilo!
I bilo je jako jeftino. -Zar si platila u naturi?
Ali mogla je, mogla je! -Dobar dan.
Dobar dan. -Jeste li mi donijele ugovore?
Još malo razmišljamo.
Razmišljajte onda brže! I prestanite raditi budalu od mene!
Ne radimo. -Normalno je da šef želi znati s kime može računati.
Da, znamo. -Znamo. -Samo smo htjele malo detaljnije proučiti.
Karine, imate li više taj jebeni popis?
Pa niste na godišnjem odmoru!
Pošizila je! -Adèle!
Što? -Ne obraćajte mi se tako!
Ma što je njoj? -Tko ju je naljutio? -To je zbog mene.
Nije! Zašto to misliš?
Popravila si skuter. Što bi ona još htjela?
Pokazala bih ja njoj i njezinu šefu!
Na izborima ćemo im reći što mislimo o njihovim ugovorima!
Jesi li ti to pročitala? -Naravno.
Zar ti nisi?
Otvori vrata!
Karine!
"Solidarnost!
Pridružite nam se!
Solidarnost!
Svi zajedno!"
Jesi li dobro?
Jesam.
Samo sam malo umorna.
Razmišljala sam o onomu što si mi rekao. -Što sam to rekao?
Hoćeš li mi napraviti kroasane?
Naravno da hoću.
Sigurno je sve u redu, mama? -Da.
"Žuti prsluci i dalje u akciji u Martiguesu..."
Što je to "nestašica"?
Ne znam, dušo.
"Žuti su prsluci počeli blokirati ili bar ometati promet..."
Je li mama rekla kamo ide? -Ne.
Znaš što? Idemo mi! Može?
Može.
Možeš sa mnom.
Vozit ćemo se na skuteru. Može?
Može.
Idemo mi na posao, a ti ćeš sjediti negdje po strani.
Onda?
Zaspat će.
Trebala si je ostaviti kod kuće.
Mora se naviknuti. -Tako smo i mi sa Ziggyjem, sjećaš se?
U toj dobi zaspu gdje ih ostaviš.
To su samo dva sata.
Kod kuće je. -Vidjela sam na TV-u.
Bilo je gadno. -Kaže da je bilo dobro.
Nikad nisam mirna.
Perezice nema? Što je ovo? -Nema je.
Kći joj je bolesna. Zaboravila sam vam reći.
Bolesna? -Da.
Molim?!
Dođi, malena!
A, ne.
Stanite!
Molim vas, ona je samohrana majka. -Odvest ću je kući.
Nemojte!
Socijalna neće imati razumijevanja. Znam kako je to.
Molim vas, neka ostane s nama! Samo ovaj put!
Recite njezinoj majci da se ne vraća. Šef je više ne želi.
Nemojte tako!
Normalno je da joj se isprva gadi -Gadi joj se? Dobra fora!
Ne mogu vjerovati.
Ovdje nitko nije normalan.
A kako ste se vi uspjeli snaći?
I to još s takvim hendikepom!
Hajde, zlato.
Odmah dolazim.
Dođite!
Što to izvodite, vas četiri? Još nemam vaše ugovore.
Čekate izbore za radničko vijeće?
Izabrat ćete Djamilu?
Ne znam. -Mislite da će ona nešto poboljšati?
Sumnjam.
Čak bih rekla da će biti suprotno.
To neće baš ništa promijeniti.
Zašto se vi ne javite?
Ja? -Pa da!
U vas barem imam povjerenja.
Ne, to je Djamilin zadatak.
Ne mogu joj to učiniti. -Možete, itekako.
Inače ću svima reći da ste lažljivica, a Adèle će odletjeti.
Zar to želite?
Mogu li računati na vas?
Da. -Hvala.
Napokon!
Što? Pa gdje si ti?
Mama, sad me prepoznaješ!
Ne budi bezobrazna! Sljedeći se put sama snađi za malu.
Ostavila sam je s prijateljicom, a ne s tobom. -Ma nemoj!
Onda zahvali prijateljici što ti kći nije završila na policiji!
Mogla si nam barem reći! -Pa jesam!
Maryse... -Mogla bi barem reći hvala! -Hvala. -Krasno!
Dugo ti je trebalo! -Prestani vikati!
Kako je zločesta!
Isuse!
Tiho! Beba spava.
Moja bebica...
Da... Volim svoju bebicu.
Je li tako? Spavaš?
Izgubila sam posao, zar ne? -Nisi.
Pusti me na miru. -Dođi... -Neću. -Prestani!
Neću prestati.
Hoćeš je malo maziti?
Svoju kćer?
Hoćeš spavati s njom? -Idem si oprati zube.
Napravit ću ti krevet.
Ja tebe ne razumijem.
Želiš da te ljudi poštuju, a ulizuješ se šefici?
Tiše malo!
Znaš li što znači biti predstavnik radnika?
Tu ima hrpa papirologije.
Što ćeš ako budeš morala nešto pročitati? Ispast ćeš glupa.
Idem na spavanje.
Nemoj zauzeti cijelu sobu!
Rekla mi je da neće biti nikakve koristi ako budeš predstavnica.
Bogme te je navukla. Naravno da će ti to reći!
Zašto Karine ne bi bila naša predstavnica? -Imamo li izbora?
Ti ćeš biti bolja kad dođeš na red.
Oni uvijek žele finu malu Francuskinju...
Zato što ti uvijek prigovaraš. -Dosta!
Nećemo se sad još i posvađati! Dosta je bilo!
To je kako bi Adèle ostala.
E pa, sad ih zbilja želim naljutiti!
Dosta mi je toga da svi drugi nešto dobiju!
A što to dobiju?
Samo prije stignu do nezaposlenosti.
Bože mili!
Onda, vidimo se u nedjelju?
Ja sanjam slobodne nedjelje.
Ali na bazenu je besplatan ulaz za djecu...
I ti si bila, zar ne? -Jesam.
Karine šuti kao riba.
Dosta! Zatvori usta!
Ima pravo, Djamila. Nije smiješno.
Evo busa.
Kakve to veze ima s bazenom?
Baš bi se i mogla malo ohladiti.
Kujo! -Gaduro!
Zgodan je!
Što? -Što si ono rekla za restoran?
Plaća je 90 eura, ručak uključen, plus napojnice. Tako kažu.
Ja ne mogu preko dana. Imam unuke.
Neka ih Momo čuva. On je nezaposlen.
Ne. Ne mogu to od njega tražiti.
Mene s ovime nikad neće uzeti. -To ne znaš. -Znam.
A ti, Karine?
Zašto me Ziggy nije nazvao?
Ne znam, draga.
Dame moje...
Večeras vam se posrećilo. -Ma gdje to? -Ondje.
Vidim da ti Ziggy nije jedini dečko.
Ma daj, ne ljuti se! Samo sam se šalila.
Ova je pjesma zove "Issues". -Tu volim!
Hajde!
Pogledaj Maryse!
Imamo devet!
To!
To! Čestitam! Znala sam ja.
Čujem da su te promaknuli, mala moja.
Ne, sad sam predstavnica radnika.
Ne budite tako skromni. Recite nam još nešto!
Jeste li sretni? -Pa, da...
Dobili ste dar? -Nisam.
Šteta.
Sjednite, molim vas.
Znate, kad se nešto osvoji, dobije se i nagrada.
Nagrada.
Dar. -Lova?
Evo vam dara!
Eto. Zaslužila je.
Počisti i ondje, sve je puno sranja.
Samo tren, šefe... -Prestanite s time! Osiguranje!
Ovo su posljednje. Da ovdje stavim? -Da, hvala.
Naručila sam stari dezinficijens. Bolji je.
Nisam dodala na popis,
ali trebamo i deblje rukavice.
Ovako nam stradaju ruke.
Vidjet ćemo koliko stoje.
Nećete zaboraviti na prvi sastanak sa šefom? -Nikako.
Želite li da zajedno pripremimo vaša pitanja?
Pitanja? -Da.
Sve što trebate napišemo i pošaljemo šefu.
Pitat ću kolegice. -U redu, ali ja ih moram odobriti.
Vidjet ćemo. -Nećemo vidjeti.
Ovdje piše "rukavice", a vi kažete da to niste napisali.
Baš čudno!
Jer ovdje to piše.
Žao mi je.
Zašto vam je žao?
Zaboravila sam da sam to napisala.
Bok.
Što se to ovdje događa?
Ništa. Došli su se ugrijati.
Vozi li skuter?
Vozi k'o grom!
U subotu stavljam čamac u vodu. Hoćeš li doći?
Hoću. Zašto ne?
Do kada radiš?
Do podneva, mislim.
Super.
Onda se vidimo u subotu.
Ovdje si!
Imam slatkiše za Lili. -Zaista?
Daš i meni malo?
Dobro, potonuo nije!
Hvala što si mi ga pokazao.
Nije to sve. -Što?
Idemo u njega. Samo ove cipele imaš?
Tako.
Malo je valovito. -Nije, voda je mirna.
Prvi se put vozim u čamcu. -Da sam znao, ponio bih šampanjac.
Idemo onamo!
Hajdemo! -Polako, drži ravno!
"Pomaže... u sprečavanju
karijesa..."
Karijes...
Pokušat ću sama napisati popis.
Već sam ga napisao. Na stolu je.
Ne možeš sad promijeniti rukopis. Ovako je jednostavnije.
A kad će se to promijeniti?
Pomagat ću ti prije sastanaka.
Što ako više ne budeš mogao?
Nikada te neću ostaviti na cjedilu.
Idemo, idemo!
Još jednom!
Sve je u glavi.
Idemo!
Opa!
Ideš! -Što je?
Kako si elegantna!
Trebala bi se češće ovako odijevati. Divna si!
Ali ne za čišćenje zahoda.
Predivno izgledaš. -Hej!
Nije li malo droljasta? -Ne!
Eto vidiš! Izgledam glupo.
Nikako! Ovo je savršeno za sastanak sa šefom.
Skuhaj nam čaj. -Dobro.
Hoćemo li?
Daj mi to.
Mogu i ja. -Ne treba, ja ću.
Gdje nam je sad predstavnica? -Mama! -Čekam da voda zakuha.
Daj, ja ću to.
Hajde!
Dobro.
Je li ti nešto čudno?
Sve ti je normalno? -Da.
Pa, znate i same, mislimo isto.
Probudite se, cure!
Što je? Bojite se šefice?
Mi smo za nju samo hrpa čistačica.
Da, tako je.
Ovi su uvjeti neprihvatljivi. Ili ćemo najebati.
Istina je.
Ništa se neće promijeniti.
Vi previše tražite.
Kako to možeš reći? -Nema više novca. Ovo nema smisla.
Nemamo čak ni sindikat.
Ti ćeš ionako uskoro u mirovinu. -U mirovinu? -Da.
Neću još dugo, draga moja.
Nažalost.
Da mogu birati...
Vidjet ćeš ti za 20 godina. Ruke se više ne drže. Ni noge.
Leđa su ti uništena, dlanovi...
I...
Umorna sam, ne mogu više!
Oprosti mi, Maryse.
Ti si najbolja na svijetu.
Oprosti. -U redu je, Maryse.
Dobro sam.
Dakle?
Sigurno je da ne možemo putovati 50 km na posao.
Hvala. Dakle, slažemo li se?
Kako da se u šest sati ujutro vraćamo kućama? Ti imaš skuter...
Ali ne mogu njime na takve udaljenosti!
Možemo sve na taj skuter.
Daj šuti, još će nam to i predložiti!
Karine, reci im da nećemo potpisati dok ne pristanu na naše zahtjeve.
To da im kažem? -Da.
Da nećemo potpisati?
Ili ćemo ih prebiti. -Ne tim riječima!
Zato što smo žene?
A kako da im kažemo?
Da im se ispričavamo?
Ne znam, ali mama im to mora reći.
U redu.
Karine će biti sjajna, kao i uvijek.
Čekaj, pomoći ću vam.
Ja ću ovo počistiti.
Ti ovo pročitaj
pa ćemo im poslati.
Vi ste sve luđakinje opsjednute čistoćom!
Ne mogu više!
Neprestano!
Djami...
Što je? -Hvala ti.
Jesmo li gotove? -Jesmo. -Bok!
Pusti to.
Zakasnit ćeš.
Ponovit ćemo sve telefonom.
Bila si super.
Nazvat ćeš me? -Hoću.
A, da.
Predstavnica radnika? -Da. -Odakle ste? -Martigues, noćna smjena.
Aha, ona sa skuterom.
Jeste li donijeli ugovore?
Imamo puno pitanja o različitim temama.
Pitanja ste mi trebali poslati unaprijed. To valjda znate.
Poslali smo ih.
E-poštom.
To je za nas velika promjena.
Moramo razgovarati. -Ništa mi niste rekli, Hélène!
Nema veze, razgovarat ćemo drugi put.
Ali neka ih vaša nadređena pošalje do kraja mjeseca.
Ali...
O tome smo i htjele razgovarati.
O više...
O više lokacija.
Naprimjer...
Naprimjer, previše bismo trebale putovati.
Ovisi, ali neke su lokacije daleko.
To nam je jako komplicirano.
I... -Karine, znam da vam je teško. Rekla mi je vaša šefica.
Koliko vam sati treba?
Tri? Četiri? Deset?
Već ćemo vam ih naći, negdje u centru. Pomoći ćemo vam, bez brige.
Naprimjer, Arles. Predaleko je. -Karine, o tome ne želim razgovarati!
Rekao sam da ćemo o tome sljedeći put. Zar nisam bio jasan?
A sada potpišite
i reći ćemo da niste imali pitanja. I to se događa.
Ali ja imam pitanja.
Hélène, potražite kakav tečaj da joj malo pomognemo.
Neki tečaj za nepismene. Sigurno nešto postoji.
Prenesite svojim kolegicama
da ja znam s posrnulim poduzećima.
Na početku je uvijek teško.
Sretno!
Želite li vode?
Jebemti!
Bok!
Dakle?
Obavljeno.
Bravo! Je li ti sad lakše? -Jest.
Idi se igrati, dušo!
I, što je rekao?
Pa, ništa baš...
Slušao je. -Eto, saslušao ju je.
I što je odgovorio? -Ništa konkretno, ali uskoro hoće.
Pa, onda ćemo morati pričekati.
Sad zna da se nećemo predati.
Sad su shvatili.
Hej!
Nemojte se prevrnuti! Da ti pomognem?
Želiš li razgovarati?
Ziggy je.
Da, ljubavi? Da...
Znam. Odlično je prošlo, ne brini.
Bilo je jako dobro. Pričat ću ti.
Vatrogasac se zabavlja?
Bok, zlato.
Jedan, dva, tri!
Smrznuo sam se. Imaš li kave?
Možeš je zamrznuti? -Što to? -Pa ribu! -Ne mogu.
Ne?
Onda je podijeli s nekime.
S prijateljicama. Inače će se pokvariti.
Znaš li ih pripremiti?
Šteta što jutros nisi došla.
Čekao sam te.
Dogovorili smo se, zar ne? Ti si htjela ići u ribolov.
Zar ti Momo nije rekao da se na mene ne može računati? -Nije.
Imaš kakav oštar nož?
Oprosti, strašim te. Idem. -Nemoj.
Ne strašiš me.
Je li ovo dobro? -Taman.
Kako ti se zove sin?
Ziggy. Z-I-G-G-Y.
Shvatio sam. Ziggy.
Koliko mu je godina? -17.
Sama ga odgajam.
Čuo sam. -Ne.
Nisi čuo.
Nitko ne zna.
Mrzila sam ga kad se rodio.
Kao i njegovog oca.
Kad je sestra došla da mu uzme krv,
rekla sam joj: "Nosite ga!" I znaš što sam učinila?
Ne moraš mi reći. -Sve sam stvari strpala u torbu.
Htjela sam otići bez njega.
Nisam htjela to dijete.
Tada sam pomislila kako će ga igla boljeti
i poteklo mi je mlijeko.
Potrčala sam za njim.
Postala sam njegova majka.
Ne želiš da ti pokažem?
Evo, pokazat ću ti. -Ne.
Nemoj mi više slati poruke.
Nazovi me.
Dobro.
Radije operi ruke!
Smrdim? Oprosti.
Da.
Nisam baš glamurozan.
Može? -Da.
Kakav vam je bio ulov? -Nije loš.
Ali meni su draži dok su još svježi, kad se koprcaju.
Bar nije sebična. -Nisam htjela baciti.
Da ja imam dečka, ostavila bih posao.
Tako zna biti i gore.
Kad si u braku i imaš djecu, svima si sluškinja.
Ja vjerujem u ljubav.
Što ti je ovo?
Vrati!
Što je to?
Prestani!
To je Lilina zadaća. -Samo malo...
"Deterdžent, spužva..."
Tako piše! -Daj mi to!
To je za moju kćer? -Dosta!
Daj mi to! -"Higijena?"
Deset je puta napisala. Pa ona je luđakinja!
I ona meni čuva kćer!
Adèle bi napisala: "seks, seks, seks..." -Odjebi!
Smjesta mi vrati! -Polako! Zar ste poludjele?
Daj!
Izvoli.
Samo smo se šalile.
Oprosti.
Sranje!
Daj mi narančastu ili crvenu. -Hvala.
Baš je lijepo!
Super!
L i O je "lo". L i A je "la".
"Lola voli Lili."
Daj da sjednem, zlato.
Hvala ti, ljubavi.
Posudiš mi olovku?
Hvala.
Što ovdje piše?
"Pročitao i odobrio".
Ziggy ne voli da diramo njegove papire.
Idem, cure.
Vidimo se uskoro. -Dobro.
Bok, patuljci! Jeste li dobro? -Jesmo.
Kako si? -Dobro.
Hoćeš li ih odvesti k Momou?
Pišete zadaću?
Pa vi ste jako pametne!
Samo ste vi potpisali. -Pa što?
To mi ništa ne vrijedi.
Uzmite to natrag.
Posvuda te tražim.
Zaboravila sam u toj zbrci. Bruno mi je ovo dao za tebe.
Reci mu da ne želim.
Vrati mi to. I novac.
Dobro.
Svi govore o mojem videu.
Ali nema puno pregleda. Oko 700.
To je tek početak! Pokažite ga svojima kod kuće.
Oduševit će se.
Vidjet će ga cijela obitelj.
Koliko je sati?
Šef je tražio da radim dodatne sate.
I da preveslaš ostale?
Uspjela si, svaka čast! -Ne obraćaj mi se tako!
Treba nam novac.
Zaista?
Ti ni bojiti ne znaš. -Mi znamo.
Ali ne tako! Trebala bi braniti ostale, a ne raditi prekovremeno!
I Maryse kaže da to nema smisla. -Bar se bori! -Prestani!
I borim se! Što si ti mislio?
Samo to i radim!
Svaki dan! Cijelo vrijeme. Sama!
Nisi sama!
Nisi se sastala sa šefom. -Jesam! Učinila sam sve što su tražile.
Pitam te što ti misliš.
Mislim što i ostale. -Ali ti nisi poput njih, u tome je stvar.
Znaš što? Ponosio sam se tobom. Htio sam te iznenaditi slavljem.
Ali sve si pokvarila.
Kao i uvijek!
Oprosti.
Želim podići novac.
Adèle, prestani! Ideš mi na živce.
Ma...
Pogledaj!
Keksići!
A nisam ništa učinila! -Bravo!
Neka se i meni posreći!
Što kaže Momo? -Razgovaraju samo o štrajku. -Sranje!
A koje cure? -One iz Avignona.
Došle su k njemu na prosvjed. -Rekla sam ja!
Štrajk! Imamo li plan B?
Zašto sad mijenjaju pravila? -Znaš zašto.
Preskupe smo im.
Ovim nas zahtjevima žele otjerati,
tako da mogu zaposliti cure koje će to prihvatiti. Ili migrantice.
Imaju pravo što idu u štrajk.
Daj prestani više! -Možda mi se opet posreći.
Što ti misliš, Karine?
A da potpišemo?
Što? -Možemo potpisati.
Dobro kaže.
Pa ćemo vidjeti. -I sad je teško, a vi biste pristale na još teže?
Sad il' nikad. -Moram razgovarati sa šeficom.
Prestani joj se ulizivati!
I ona se boji za svoj posao. Znaš li gdje živi? U kampu!
Vidio ju je moj muž.
Ako mene pitaš, ona spava sa šefom. -Kako to znaš? -Znam. -Drolja!
Neka spava s kime želi.
Ja samo ne želim izgubiti posao.
Ali tako će nam doći glave.
Zato što se bojimo praznog hladnjaka.
Ali ako sve zajedno kažemo "dosta", naći će se u problemu.
Ne smijemo popustiti!
To je stvar ponosa! Nećemo potpisati!
Barem ja neću. Dosta sam trpjela.
Neću ni ja.
A što ćemo onda?
U štrajk. Nemamo izbora.
Ali moramo sve, inače ništa od toga.
Što ti kažeš?
Sve želite u štrajk?
Što je?
Što je? Poznaješ ga?
To je tip s ribama. -Nije loš!
Sladak je.
Ima i dobro dupe. Sretnice!
Što to radiš? -Ništa. -Prestani! Ne želim da me vidi.
Ma daj se opusti!
Dođi!
Smiri se.
Bok. -Bok.
Plaćam rundu. -Hvala.
Slobodno? -Naravno.
Čujem da ti svašta znaš.
Ribolov, popravci... Zainteresirana sam!
Čuj, nisam ono dobro izveo.
Hvala ti za pivo. -Bok.
Zašto mi nisi odgovorila na pozive?
Nisam mogla. Nije mi bilo zgodno.
Zabrinuo sam se.
Je li?
Zašto?
Misliš da ne mogu sama?
Misliš da mi treba
tvoj novac, tvoje lekcije o životu...
Nisam to htio.
Žao mi je.
Opraštaš mi?
Ima toliko cura.
Simpatičnijih,
boljih.
Ja želim tebe.
Bilo nam je dobro, zar ne?
Dobro ili ne,
imam ja trenutačno dovoljno problema u životu.
Nisi ti nikakav problem! Barem meni nisi.
Ma što je bilo?
Tvoj sin ne voli ribu?
Odvest ću te nekamo drugamo.
Kamo ćeš me odvesti?
Kamo god želiš.
Misliš da mogu samo tako otići?
Što te sprečava?
Ne znaš ti ništa.
Možda.
Bok, Momo. Je li Maryse tu? Ostavila sam skuter... -Maryse je imala nezgodu.
Što?
Sinoć,
dok je išla po mene.
Kako se to dogodilo? -Ne znamo.
Možda je zaspala, tko zna?
Sva je polomljena.
Ne!
Smijem li k njoj? -Ne, samo obitelj.
Jasno.
Možeš li večeras pričuvati djecu? -Naravno.
Bilo je pitanje vremena.
Hvala.
"Nevažeće"
"Danas je stoti dan naše kampanje.
Želite ga obilježiti? -Da. Neka se vidi da smo još ovdje."
Idem.
"Odlučniji smo nego ikada.
Moramo poduprijeti sve one koji su i danas na ulicama.
Izlazimo svaki dan."
Bok. -Uđi u autobus.
Da vas čekam unutra? -Može.
A što da radimo?
Da vani pjevamo Internacionalu?
Moglo bi nam koristiti. -Zaboravi!
Bogme ste lajavi!
Pokušala sam sastaviti novi raspored.
Vi ste šefovi pravi gadovi.
Molim? Nisam dobro čula. -Prestanite!
Dosta!
Ne možemo više ovako, kao da se ništa nije dogodilo.
Nije vas briga za nas!
Maryse je zamalo poginula zbog vas. -Stalo mi je.
Mene zovu kad se takvo nešto dogodi, a ne šefa.
Ne može nas više maltretirati, ignorirati našu predstavnicu!
Zar smo mi obična govna?
Pa to je skandalozno!
Pitajte Karine. Od tog se tipa ništa ne može izvući.
Trebao je barem odgovoriti na pitanja.
Trebale ste ih postaviti.
Jeste li vi bile na sastanku? Ne bih rekla.
Nećete nas zaobići.
Stvar je u tome da se vi bojite šefa.
Bojite se za taj svoj usrani posao.
Ne bojim se.
Želite li čuti istinu?
Istina je da...
Karine vam nikako ne može pomoći.
Žao mi je, ali tako je.
Kako to mislite? Zašto nam ne bi mogla pomoći?
Zato što nije poput vas.
Zar to niste primijetile?
Mislila sam da ste prijateljice.
Ovo je strašno. -Kako to mislite?
Karine!
Kamo ćeš?
Ne možeš sada otići.
Ima pravo, nikakve koristi od mene. -Nije istina.
I mene je zastrašivala. To je normalno.
Ja sam potpisala. -Što?
Potpisala sam.
Šališ se! -Ne. Potpisala sam ugovor.
Ma ne može biti! -Toliko sam htjela ovaj posao,
da se izvučem iz tog usranog života!
Nemam izbora! Ništa drugo ne znam raditi.
Shvaćaš li? -Iznevjerila si nas.
To zaista nisam očekivala.
Ne od tebe.
Nisam imala izbora.
Je li predstava gotova?
Kamo ćeš?
Karine!
Nosite se svi na vaše usrane poslove!
Što vam je svima večeras?
Sve ste dobile menstruaciju? -Začepi i vozi!
Što je bilo?
Ona je potpisala.
Potpisala je.
Sranje.
Karine!
Pogledaj!
Bruno!
Što je bilo?
Plačeš?
Ne.
Ne plačem.
Hoćeš li doći k meni?
Ja sam.
Nisi na poslu? -Ne.
Sve u redu?
Da. Što se događa?
U supermarketu traže skladištare.
U ponedjeljak počinjem raditi.
Iznenađena?
Sad možeš komotno dati otkaz.
Nećeš više morati raditi za tu svinju.
Ne želim tako.
Nisi sretna? -A tvoje naukovanje?
Gotovo je s time, mama. -Ne, ne.
Smjesta ću nazvati tvog šefa. Uzet će te natrag.
Trebaš me.
Ne trebam. -Ne trebaš?
Ne. Želim biti sama.
Ne misliš tako.
Smjesta se vraćaj. -Neću.
Još si maloljetan. Poslušaj me! -Štitim te! -Ne!
Ne štitiš me, nego me gušiš!
Stalno mi govoriš što da radim. Isti si otac!
On je bio takav. Naređivao mi, govorio umjesto mene.
A prije njega škola, obitelj. Nikad nisam prodisala!
Gušim se, shvaćaš li?
Gušim se.
Što je bilo sa šefom? -Pusti sad to. Idemo!
Dosta! Sad si odrastao.
Sad je bilo dosta!
Ali dobar smo tim.
Što to radiš?
Što to radiš? -Pusti me! -Stani!
Odlazi!
Van!
Ne idem. -Odlazi!
Što radiš u mraku?
Dolaziš?
Moje dame...
G. Le Tac i ja ćemo s vama razgovarati pojedinačno.
Ništa se ne brinite.
Krenut ćemo postupno.
Na kraju mjeseca utvrdit ćemo timove, je li tako?
Kako bi bilo jasnije, odredili smo područja od 50 km.
Ima li pitanja?
Što ćemo ako nemamo prijevoz? Pogotovo sada.
Rekao sam da će g. Le Tac razmotriti svaki slučaj.
Ako vam je to previše komplicirano, možete i odbiti.
Ja bih htjela nešto reći.
Oprostite, kako se vi zovete? -Ona je predstavnica radnica.
Dobro.
Da je primim? -Da. -Dobro, primit ću vas.
Ne, već je prekasno. -Ne možete tako. Nema smisla.
Dugo već ovdje radim.
Sviđa mi se. Posao je težak, ali...
Sviđa mi se zajedništvo.
I lijepo miriše kad sve očistimo. Zvuči glupo, ali...
Ja volim kad lijepo miriše.
Volim svoj posao.
Noću, s curama.
Ja ovo ne mogu slušati.
Stanite!
Čujte, imamo sastanak zaštite na radu... Kada?
Četrnaestoga. -Osim toga,
znam kako koje sredstvo miriše, što gdje treba.
Znam čega nedostaje.
I bolje, jer...
Ja... ja...
Ja ne znam dobro čitati.
Ne znam ni pisati.
Išla sam u školu, ali bilo mi je teško. Nisam htjela tražiti pomoć.
Ne ponosim se time.
Time se ne treba ponositi.
Nisam pročitala dodatak ugovoru.
Već godinama nisam ništa pročitala.
Nisam ni pokušala.
Potpisala sam i sad mi je žao.
Žao mi je što sam to učinila.
I sad je prekasno.
Prekasno je i za Maryse.
Dobro ste učinili, Karine.
Trebamo ljude poput vas. -Ne zovite me Karine!
Zovem se Wouters.
I možete me brisati s popisa.
Vi nas ne zaslužujete.
Znate li što to znači?
Dajete otkaz.
To vam je glupo.
Čujte, gospođo,
možemo razgovarati poslije.
Ali sada mi se čini
da su vas preplavile emocije.
Žao mi je.
Kamo ćete?
G. Le Tac, okupite ih!
One koje ostaju, neka dođu lijevo...
Ako ti ideš, idem i ja!
I ja.
Što sam to učinila?
Ono što smo sve odavno trebale. Zalupiti vratima!
Nisam htjela da ovako ispadne.
Kamo ćeš sada?
Znate li što ćemo? Radit ćemo u restoranu pored autoceste.
Ili negdje drugdje. -Tako je.
Mi vrijedimo puno više.
I ovoga će puta šefovi biti pošteni ili odlazimo!
Daj mi to!
Evo vam vaš jebeni skuter!
Zna li netko zapaliti vatru? -Zašto?
Da se ogrijemo zimus.
Hvala ti, Karine. -Hvala, draga.
Ponosim se tobom!
Odlazite i ne vraćajte se!
Pogledajte ih samo!
Ima li netko vatre?
Ovo mi mislimo o vašem ugovoru!
Evo ga!
Ziggy!
"Mama,
znam da mrziš pisma,
ali ovo ćeš morati pročitati jer ti prvi put pišem ja.
Daj si vremena.
U redu je.
Vremena imamo.
Htio sam da znaš
da te volim jednako toliko koliko i ti mene voliš."
MEDIATRANSLATIONS