Prosím.
Děkuji.
Pokud vám to nevadí, kolega udělá pár fotek do složky.
Takže to jsou vaše finanční výpisy
za poslední dva roky.
Ano.
Čím se živíte?
Dávám hodiny klavíru. Doma.
Dobře.
Takže „Sogedec“ je váš zaměstnavatel?
Je to moje firma. Správní společnost s vykázanými výdělky.
Hudební teorie vynáší slušné peníze.
Proč to říkáte?
Vidím, že máte spoustu cenného majetku.
Asi si domyslíte, že to dělám už dlouho.
-To je koňak Chazelles? -Ano.
-Dáte si? -Ne.
Díky, ale při práci ne.
Já neodmítnu.
Ne, nedáš si.
Tati, zavolej mi, prosím.
Jak to jde s tetou?
Chci ji zapíchnout už od příjezdu.
Už v 11 ráno se opila pastisem.
Chudinko.
-Tak pa. -Pa.
Ciao.
-Děkujeme, pane Bissone. -Dobrá.
Nerad se ptám, ale...
S umělci se moc nesetkáváme.
Nemohl byste nám něco zahrát?
Nemusíte, ale...
-Pane Bissone? -Ano?
Přijde na to.
Co byste si přál?
Cokoli zahrajete.
Klasickou hudbu?
To by bylo skvělé.
To je atonální hudba.
Rozumím.
Od koho?
Bély Bartóka.
Znáte ho?
Ano.
Znám ho velmi dobře.
Jistěže ne. Dělal jsem si srandu!
Vůbec ho neznám.
Dobře, musíme jít.
Ano.
-Omlouváme se, že jsme obtěžovali. -To nic.
Na co čekáš?
-Dopiju a půjdu. -No tak.
To můžeš dopít pak. Běž.
-Mohu? -To je milé.
Děkuji.
Dovolali jste se do hlasové schránky Jacquesa Bissona.
Zanechte mi vzkaz a já vám zavolám zpátky.
Prosím, zavolej mi.
Řekli jsme si ošklivé věci.
Nemyslel jsem to tak. Prosím, zavolej mi.
Čaj, nebo kávu?
Máme obojí.
Proč dělá Belmonda?
Nevím. Proč děláš Belmonda?
Když svítí slunce, dělám Belmonda.
Čaj, nebo kávu?
-Kafe. -Čaj.
Plavkyně,
co takhle výlet na lodi?
Jedna moje kamarádka nás pozvala na svoji loď.
Jo.
„Někdy posádka jen tak pro zábavu
„chytala albatrosy, ty velké mořské ptáky,
„kteří letargicky následují loď,
„jež klouže po slaném oceánu.“
Děkuji.
A teď splynu s oceánem.
No tak, Marguerite!
-Je to trochu vysoko. -Není!
No tak, to zvládnete.
Výborně, Marguerite!
Opatrně!
Ještě že je máma mrtvá.
Výborně, Juliette!
Kde je?
-Kde je? Juliette? -Juliette?
Tady je!
Jo, vyplivněte to.
Fakt jste manželé?
Já už ani nevím.
Ten zmetek má dar.
Je na něm vidět, jak si to užívá.
Přespěte dneska u mě.
Mám 12 ložnic, žiju sama.
Mají výhled na moře?
To moře má výhled na můj dům.
Moc rádi.
-Takže o půl desáté? -Ano.
Dobře, Chantal, bude tam zítra.
Tak a je to.
Zítra večer o půl desáté.
Díky. Sama bych to nedokázala.
Čtyři za den, to je dost.
Přesně tak.
Musíš mi ukázat, z čeho jsi kovanej.
Ten před tebou
zvládal čtyři za den s jednou rukou svázanou za zády.
Dobrý je,
že je každá úplně jiná.
Jedna je šílená,
druhá je upoutaná na lůžko a třetí je padesátnice.
Co když to nezvládnu?
Ale zvládneš.
Tady.
A zapomeň na svý péro.
Máš i další nástroje.
Tak třeba
co umíš s pusou?
To je moc jednoduchý.
Nemáš něco výjimečnýho? Něco speciálního?
Kolik jazyků sakra máš?
-Tady. -Díky.
Tomu říkám dovolená.
Páni, to je výhled!
-Alphonsi. -Už jdu!
-To je otrava. -Nefňukej.
Podívej se na moře.
Polib mě.
Ne, takhle ne.
A jak?
Polib mě za sebe.
Alphonsi! Už jdeš?
-Co budeme dělat? Odejdeme? -Ne.
Proč?
Nejsme zloději.
Pohni si.
Jsem tu! Čekal jsem na vás.
No tak, nebudu tě krmit.
Nemám hlad, Enzo.
Jsi moc hubená, Lauro.
Jsi jako kostra, do prdele.
Dobře ti tak.
Nikdy se mě nezbavíš.
Zabiju tě.
Přísahám Bohu, že to udělám.
Co bys z toho měla?
Luigi zabije tvýho fracka, jestli mi něco uděláš.
Není nesmrtelný.
Dobrý večer, madam.
-Prosím. -Děkuji.
Chcete nějakou hudbu?
Máte ráda jazz?
Budeš mě tu vozit jako princeznu?
Jsi moje princezna.
Připomíná mi to naše první setkání.
Později si k tobě sednu a uděláme si další dítě.
Nejdřív buď dobrým otcem tomuhle dítěti.
-Jaký je dobrý otec? -Dobrý otec vždycky souhlasí s matkou.
Už máš jméno?
Nemůžu se rozhodnout mezi Cesarem a Alfonsem.
César se mi líbí víc.
-Tak Alfonso. -Francouzsky Alphonse.
Alphonse, ano.
Alphonse se mi líbí!
-Pustíte nějakou hudbu, prosím? -Jistě.
Prosím.
Promiňte, já nemůžu. Zastavte.
Opravdu? Jistě.
-Díky. Nashle. -Nashle.
Něco vymyslíme.
Moment, prosím.
-Čeká na vás, paní Drumontová. -Děkuji.
Promiň, že jdu pozdě, neznám to tu.
To je teda něco.
Co?
Možná tě to překvapí, ale mně se tu fakt líbí.
Dělali jsme tu tuhle frašku tolikrát,
že mi tahle restaurace a její menu přirostlo k srdci.
Teď mluvím za sebe.
To vidím.
Tvůj ex a jeho hloupý prsten nám může být ukradený.
Prosím.
Je to tvoje velikost. Doufám, protože mě stál majlant.
Je to ohnivý rubín.
Jako tvoje oči, když jsi naštvaná.
Což je 22 hodin denně.
Je opravdu nádherný.
Aleluja.
Čemu vděčím za takovou poctu?
Teď přijde ten hrozný okamžik, kdy tlusťoch vstane,
padne na koleno
a vyhodí si ploténku.
-Tohle nemusíš dělat. -Ale jo, musím.
Nebo si budeš furt stěžovat.
Poslouchám.
To doufám, nebudu to opakovat.
Naposledy jsem to dělal opravdově s Alphonseovou matkou.
Zlomila mi srdce.
Já vím.
Tak dobře.
Slečno Martho Drumontová,
vy neuvěřitelně chytrá a neuvěřitelná otravná osobo,
byla byste tak šílená a tak milosrdná
a zničila mi posledních pár let, které mi zbývají?
Pospěš si, umírám.
Ano.
-Co? -Ano.
Ano!
To je od tamtoho pána.
-Blahopřeju. -Děkuji.
Promiňte, můžu si na chvilku přisednout?
-Raději ne. -No, stejně si sednu.
Nech ho mluvit.
Kdo jste?
Někdo, kdo pracuje pro někoho,
kdo chce zpátky to, co mu pan Bisson ukradl.
O čem to mluvíte?
Prosím, nechci vám kazit tak pěkný večer.
Ve vězení se nebudete chtít ženit.
Takový skandál pro paní Drumontovou.
O čem to mluví?
Vedoucí štábu ministerstva
-s pasákem se jen tak nevidí. -Já nejsem...
Jistě!
Zapomněl jsem, že umíte zahrát i veselou písničku.
Víte,
mám všechny důkazy.
Včetně těch o vašem falešném podnikání, které jste mi dal.
-Rozumím. -Dobře.
Tak já půjdu. Přeju hezký večer.
Ale zítra se budete muset rozhodnout
mezi penězi a vězením.
-To bylo dobrý, ne? -Velmi.
Dokonalé.
Madam.
To bylo skvělé.
Co?
Je to doopravdy?
Co?
Co to děláš?
Tomu nemůžu uvěřit.
Do čeho jsi mě zatáhl?
Omlouvám se.
Neměli bychom se chvíli vídat.
Sakra.
Pojďte, prosím.
Opatrně, jsem lechtivý.
Dobré zprávy, mám tvý peníze.
Konečně, kurva! Jo! Bože.
-Počkat. -Co? O co jde?
Mám jen 50 tisíc.
Co?
To jsou ty velký prachy?
To není možný.
Viděl jsem ty prachy v sejfu. Dokonce i uklízečka je viděla.
Ti kreténi tě obelhali!
-Kolik? -Šest set dvacet.
-Tisíc? -Ano.
Popravdě si nemyslím, že lžou.
Byl jsem na ně drsnej.
Pojebaní kokoti.
Babička to musela všechno utratit, než umřela.
-Nebo možná měla dluhy. -Zasraná svině.
Jo.
Kde jsou mý prachy, kurva?
Kéž bych to věděl.
-To je skvělý. -Ano, to je.
No...
Tak na nás.
Whisky, prosím.
-Jsou tu nějaký kočky? -Jak to myslíš?
Nevím, někdo jinej než obvyklý buchty.
Ne.
Do prdele, zrovna když mám prachy.
Zapomeň na to, je konec. Zábava je teď na internetu.
Dobře, tak ošukám Charline.
Hodně štěstí, vezmi si dva kondomy.
Řekni, že jsem génius. Podívej se na mě.
-Jsi génius. -Jo, jsem.
-Řekni, že mě miluješ. -Miluju tě.
-Řekni, že jsi do mě blázen. -Jsem do tebe blázen.
Řekni, že jsem nejlepší.
Vlastně jsi marnej.
Díky.
-Dvě minutky. -Jo, beze všeho.
To bylo fajn.
Líbilo se ti to?
Co myslíš?
Nikdy jsem tě takovou neviděl.
Já tebe taky ne.
Můžu tě ještě vidět?
Uvidíme.
Drž se.
Alphonsi.
-Můžete na chvilku? -Jistě.
Jak se vám daří?
-Je manžel zpátky doma? -Ano.
To je dobře.
Možná život po smrti existuje.
Takže jste šťastná?
Ani trochu. Úplně se změnil.
Nebo si to možná jen nepamatuju.
-Moc mi chybíte. -Ale no tak.
Přísahám.
Příští víkend jede do Lyonu stěhovat nábytek.
Můžete přijít v pátek večer?
Dobře vám zaplatím.
-No, ozvu se vám. -Dobře.
-Dobrej. -Zdravím.
Dobře. Adresu, prosím.
Děkuji.
Co se děje?
Těší mě, jsem Ludovic.
-Dobře. -Alphonse.
-Pracuješ pro Jacquese? -Ne, nepracuje pro nikoho.
Co jsou zač?
To je Ludovic, Malik a Bruno, kterýho už znáš.
-Jsou skvělí, jde to dobře. -Díky, Jacquesi.
-Udělal jsi nové vizitky? -Musel jsem.
Byl jsi na nich jen ty. Teď jste čtyři.
Maliku, musíme probrat Suzanne, kterou máš v 16:00.
-Jasně. -Má problémy s pamětí.
To mi povídej.
Nenech se zmást, je dost náročná.
-Co tím myslíš? -Naplánuj si dvě hodiny.
Udělá se, zapomene na to, takže ji uděláš třikrát.
Když bere svý léky.
-Je hrozně milá. -Hrozně štědrá.
Nezapomeň si říct o další šeky.
Dobře.
Cítíš se odpočatej?
-To je můj pokoj. -Byl.
Odjedu na týden a ty tu uděláš bordel.
Musel jsem pracovat.
Není to lichotka, ale pracoval jsi rychle.
Jsou čtyři a nestačili na ně.
Máš úspory.
Ne, nic nezbylo.
Tos to všechno utratil za týden?
Nic jsem neutratil.
-Tak co? -To později, ale udělal jsem to pro nás.
-Co tím myslíš? -Pojď, je to naše věc.
Hele, kdo to je?
Jeho syn.
Co bys udělal ty?
Nevím, asi to samé.
Tati.
To, co jsem ti tehdy řekl, jsem tak nemyslel.
Co přesně?
To o tvém penisu.
Já vím, že ne.
Mám ho jako kůň.
Pablo, běž se osprchovat, za 45 minut máš klientku.
-Koho? -Carine.
Tu s vrtačkou? Hodně štěstí.
Ne, mně se to líbí.
-Fakt? -Jasně.
Šlape nám to. Od tvýho odchodu máme nárůst 20 procent.
Na rozdíl od tebe hoši uspokojují všechny.
-Ne, ta Španělka odešla. -Jo.
Jaká Španělka?
Bláznivá ženská, to se stává. Chtěla limuzínu.
Vsadím se, že mně by se to nestalo.
-Jsi tak arogantní. -Domluv mi to.
-Ty jsi tady? -Jo.
Promiň, úplně jsem zapomněla, že tu jsi.
Kvůli té cestě do Nice.
Chtěla jsem tě přivítat.
Jak to šlo s tetou?
Hele, tohle nebude fungovat.
Je to moc rychlý.
Připadá mi, jako bys tu bydlela,
jako bychom byly vdané.
Já nevím.
Kde jsou Alphonsovy fotky?
Myslela jsem, že...
Sundala jsem je.
Takže...
Nahradila jsi chlapa, kterýho už jsem nemilovala,
ale nic se nezměnilo.
Co se děje, Margot?
Máš někoho?
Hele, jsem unavená.
Řekni mi to.
Poznala jsi někoho jiného?
Ano.
A...
Kdo to je?
-Neříkej mi, že je to chlap. -Proč ne?
Nemůžu být s chlapem?
Jo, je to chlap.
Kde jsi ho poznala?
V Nice.
Na lodi.
Promiň.
Nezměnila ses.
Ne, nezměnila.
Teda změnila jsem se, ale naopak.
Jo? Co to znamená?
Víš co?
Mám tě fakt ráda.
Chci se s tebou dál vídat,
ale jen někdy, jako předtím.
Sem tam. To bylo fajn.
Chápu.
Máš pravdu.
Když se zamiluju, jsem nudná.
Tak já půjdu.
Najez se.
-Promiň. -Jo.
Promiňte.
Naser si, kreténe.
Děkuji.
Ještě minutu a stáhl by mě z kůže. Prosím.
-Dobrou noc. -Jdi do řiti.
Můžete si zapálit, jestli chcete.
Jako doma. Mám auto na celou noc.
Děkuji, ale nekouřím.
Proto máte tak hezkou pleť.
-Prosím vás. -Myslím to vážně.
Vypadáte skvěle.
Vy taky.
Nejste tak mladý.
Ne. Je to problém?
Vůbec ne. Ten poslední byl ve věku mého syna.
Rozumím.
Máte hezký přízvuk. Odkud jste?
Odkud myslíte?
-Španělsko? -Ne.
-Argentina? -Ne.
Chcete hudební kulisu?
Přijde na to, jsem ze staré školy.
Já taky.
Chtěl bych žít v 60. letech...
To neříkejte. Nutili nás dělat věci, které jsme nechtěli dělat.
Jak víte...
Prosím?
Jak víte, že mám tuhle písničku ráda?
Nevěděl jsem to. Máte ji ráda?
To není možné.
Poslouchali jsme ji doma, když jsem byl malý.
Je to klasika.
-Prosím. -Děkuji.
Moc děkuji.
Tohle musí být sen.
Děkuji.
Omlouvám se, neměl jsem to pouštět.
Neomlouvejte se, pláč je prospěšný.
Někdy.
Mluvíme a mluvíme, ale já ani nevím, kam jedete.
Montmartre.
Montmartre. To je originální.
Já vím.
Odtud se město nezměnilo.
Vaše francouzština je velmi dobrá. Bydlíte v Paříži?
Ne. Ale kdysi jsem tu žila.
-A přestalo vás to bavit. -Nikdy.
Vlastně jsem ráda, že jsem zpátky.
Projevujete radost zvláštním způsobem.
Radostné vzpomínky jsou smutné.
Víte, za posledních pár měsíců
jsem poznal spoustu lidí, kteří žijí v minulosti.
Ale nakonec si přejí jen
milovat v přítomnosti.
Jste toho schopný?
Čeho?
Inspirovat lidi k žití?
Myslím, že ano.
Uvědomil jsem si, že mi to vlastně celkem jde.
Blahopřeju.
Myslíte si, že jsem nafoukaný?
Ne.
Myslím, že jste upřímný.
Poslední objednávka, dáte si něco?
-Měli jsme toho dost. -Ano.
-Tak vodku. -Vodku.
A pro vaši matku?
To není moje matka. A to byla nemístná poznámka.
Omlouvám se.
To je v pořádku, dám si víno. Děkuji.
Dobře, madam.
-Takže... -Omlouvám se.
To nic. Nemám se svým věkem problém.
Víte, poznal jsem
spoustu žen.
Ano, to je mi jasné.
A můžu vám upřímně říct, že jste nádherná.
Opravdu nádherná.
Tohle je šílené, platím vám za to, abyste mě přiměl věřit, že se vám líbím,
a stejně to zabírá.
Mimochodem, je to zvláštní, ale i po tom víně mi přijde,
jako bych vás znala.
Promiňte, já...
Chci vás políbit.
-Vážně? -Ano, tady.
Tak to udělejte.
Ano?
Tak já...
-Mohu vás políbit i na druhé straně? -Samozřejmě.
Teď vás políbím doopravdy.
To je hezké.
Velmi hezké.
Propána.
Ano.
O 6 MĚSÍCŮ POZDĚJI
Stanislas je špatná škola. Mojí známé se líbila Alsacienne.
-Ale ne. -Ne.
Je tam uzavřený kolektiv. Továrna na spratky.
Proto jsem jim vybrala veřejnou školu.
To myslíš vážně?
Pascal je napůl soukromá.
Popravdě to není jen škola pro zbohatlíky.
Otec její nejlepší kamarádky je ředitelem Carrefouru.
Toho supermarketu?
Ano, mami, toho supermarketu.
Ano. Která to byla?
Je pozdě.
Jsi vyčerpaná, vidím to na tobě.
Možná trochu.
Pojďme domů.
-Mami, ten je pro tebe. -Ano.
-Jeď. -Díky.
-Dojeď domů dobře. -Vy taky.
Mám tě ráda.
-Dobrý večer. -Dobrej.
Zavezte ji na Avenue de Wagram 117. Máte to?
-Někdy zapomíná. -Na 117.
-Opatruj se, mami! -Ano.
Bude spát jako zabitá.
To je mrcha.
-Kdo? -Moje dcera.
Pokud vám to nevadí, chci změnit cílovou adresu.
Kam to bude?
Jedeme na...
Na rue Cambronne 17.
-Dobře, madam. -Slečno.
Nejdeš spát?
Ne, chci si číst v obýváku.
Dobře.
Dobře se vyspi, zlatíčko.
-Sladké sny. -Co?
Nic.
KANAE JAPONSKÉ POTRAVINY
-Dobrý večer. -Dobrý večer.
-Dobrej. -Dobrý večer.
S dovolením.
-Ahoj. -Ahoj, Margot.
-Ahoj, Thereso. -Dobrý večer.
-Dobrý večer, Margot. -Ahoj.
Maliku. Jak to jde?
Dobře. Byla to dlouhá noc, ale budu v pohodě.
Běž za mámou, jestli jsi unavenej. Ještě mám pár kouzelných pilulek.
Richarde? Co tady děláš?
-Jsi na programu o půlnoci. -Já vím.
-Ahoj. -Ahoj.
Ahoj, máš se?
Dobrý večer.
-Všechno v pohodě? -Jo, jen čekáme.
-Ahoj, Carole. Jak to jde? -Ahoj.
Šest set třicet...
Pět set dvacet pět...
Co to je?
To nemůže být dobře!
Co?
Úplně jsi to podělal.
-Ne, všechno jsem si zapsal. -Ne.
To je špatný sloupek, idiote.
-Není. -Dal jsi dohromady bar a dekoraci.
-Jo. -Tady.
A to si myslíš, že jsi frajer. Prosím tě.
-To není moje práce. -A čí?
Já mám být šéf.
-Sežeň si sekretářku. -Přemýšlím o tom.
Jo, jsi skrblík.
-Já že jsem skrblík? -Tak zatím.
-Počkej! -Vrátím se.
-Jsem tak nervózní! -Nebuď! Uvidíš.
Poprvé jsem na tom byla stejně.
Chodíš tam často?
Na to nebudu odpovídat.
Své sestře to říct můžeš.
Občas ve čtvrtek, často v pátek
a sobotu si nikdy nenechám ujít.
Pátky jsou dobré, dělají slosování.
Můžeš skončit s klukem, který si tě vezme do pokoje.
A když se ti nelíbí?
-To se mi nestalo. -Vážně?
-Dobrý večer. -Dobrej.
Co si přejete?
-Dýni. -Prosím.
-Je to vždycky „dýně“? -Ne.
Heslo se mění každý týden. Posílají ti ho e-mailem.
-Ano? -To jsem já.
-Přijdu za dvě minutky. -Dobře.
-Jsi v pohodě? -Jo.
Ano?
Četla jsem vaši zprávu. Je vám líp?
Ne.
Dýchejte.
Zhluboka se nadechněte.
Kde jste?
-Před zrcadlem. -Dobře.
-Podívejte se na sebe. -Jsem starý.
Ne!
Pořád máte před sebou dlouhý život.
Plný překvapení.
Nic není tak hrozné, jak myslíte.
Některé věci se spraví, na ty ostatní zapomenete.
Z některých hrozných věcí se stanou dobré věci.
-Polibte se. -Co?
Polibte se za mě.
Řekněte si, že všechno je v pořádku.
Všechno je v pořádku.
Děkuji.
-Jsi v pohodě? -Ano. To je hezké.
Jsou trochu mladí, ale...
-Něžnější. -Ano.
Dobrý večer.
Dva panáky, prosím.
Dej mi klíče.
-Proč? -Dělej, sakra.
Musím odnést hotovost do baru.
-Tady. -No tak!
Jo.
Nemáme na to celý den.
Fajn.
Kreténe.
Ano?
Je to tu. Praskla mi voda.
To je báječné.
KABARET DRUHÁ ŠANCE
Byla tak krásná
Že jsem si nedovolil snít o milování
Byla tak krásná
Že na ni nemůžu zapomenout
Byla tak krásná
Když ji vítr odvanul
Odešla šťastná
A vítr mi řekl
Že je příliš hezká
A že ví
Že milovat ji navždy
By nebylo možné
Ano, ale ona odešla
Je to škoda, ale pravda
Byla tak krásná
A vy také.
Nikdy na to nezapomenu.
Teď je podzim
A já často pláču
Teď je...
Jaro je pryč
V parku poletuje listí
V mrazivém větru
Její šaty vlají
A ona je pryč
Byla tak krásná
Že jsem si nedovolil snít o milování
Byla tak krásná
Že na ni nemohu zapomenout
Byla tak krásná
Když ji vítr odvanul
Byla tak krásná
Nikdy nezapomenu
Děkuji.
Padáme!
-Dobrý večer. -Dobrý večer.
-Máte hezký hlas. -Děkuji.
Udělala jsem něco?
Ne. Proč?
Odjel jste tak náhle.
Dobře jsme se bavili, ne?
Promiňte.
Kde je koupelna?
V obývacím pokoji, běžte doleva
a rovně.
Ani se nehněte.
Vše v pořádku?
Zdravím tě, Françoise. Jak se máš?
Musíme si promluvit.
A nebude to příjemná konverzace.
Překlad titulků: Fabiána Tetamenti
Kreativní dohled: Kristýna