Poftim!
Mulțumesc.
Dacă nu vă deranjează, colegul meu o să facă niște poze pentru dosar.
Așadar, acestea sunt declarațiile dv. financiare
din ultimii doi ani.
Da.
Cu ce vă ocupați?
Dau lecții de pian. Acasă.
Bine.
Deci, „Sogedec” e firma la care lucrați?
E firma mea. O firmă de management prin care îmi declar câștigurile.
Faceți bani buni cu solfegiile.
De ce spuneți asta?
Văd că aveți multe obiecte de valoare.
Cum vă puteți imagina, muncesc de mult timp.
- Acela e coniac Chazelles? - Da.
- Doriți să gustați? - Nu.
Mulțumesc, dar nu când lucrez.
Eu n-aș refuza.
Nu, e în regulă.
Tată, sună-mă, te rog!
Cum merge cu mătușa ta?
Nici n-am ajuns bine și vreau s-o înjunghii.
S-a îmbătat cu pastis la 11 dimineața.
Sărmana de tine!
- Ai grijă de tine! - Și tu!
Ciao!
- Mulțumesc, dle Bisson. - Bine.
Mi-e jenă să vă cer asta, dar...
Nu întâlnim artiști foarte des.
Ne puteți cânta ceva?
Nu trebuie s-o faceți, dar...
- Dle Bisson? - Da?
Depinde.
Ce ați dori să cânt?
Orice știți să cântați.
Muzică clasică?
Mi-ar plăcea mult.
E muzică atonală.
Am observat.
De cine e compusă?
Béla Bartók.
Îl știți?
Da.
Îl știu foarte bine.
Desigur că nu. Glumeam.
Nu-l știu deloc.
Bine, avem de lucru.
Bine.
- Scuze pentru deranj! - Nicio problemă.
Ce aștepți?
- Termin asta și mă duc. - Haide!
Poți să bei mai târziu. Du-te!
- Dansați? - Sunteți drăguț.
Mulțumesc.
Ați accesat mesageria lui Jacques Bisson.
Vă rog, lăsați un mesaj și vă sun.
Te rog, sună-mă!
Ne-am aruncat cuvinte dure.
Jumătate n-au fost din suflet. Te rog, sună-mă!
Ceai sau cafea?
Avem din ambele.
De ce face pe Belmondo?
Nu știu. De ce faci pe Belmondo?
Când e soare afară, îl imit pe Belmondo.
Ceai sau cafea?
- Cafea. - Ceai.
Spuneți-mi, înotătoarelor,
ce-ați zice de o călătorie cu barca?
O prietenă bună ne-a invitat pe barca ei.
Da.
„Uneori, ca să se distreze, membrii echipajului
„Prindeau albatroși, Acele falnice păsări marine
„Care urmăresc alene un vapor
„Când alunecă peste apa adâncă sălcie.”
Mulțumesc.
Acum, o să mă unesc cu marea.
Haide, Marguerite!
- E cam înalt. - Nu e!
Haide, o să fie în regulă.
Bravo, Marguerite!
Ai grijă!
Noroc că mama mea e moartă.
Bravo, Juliette!
Unde e Juliette?
- Unde e Juliette? - Juliette?
Iat-o!
Haide, scuipă!
Voi doi chiar sunteți căsătoriți?
Nu mai știu.
Nemernicul ăla e talentat.
Se vede cât de mult îi place.
Ce-ar fi să dormiți la mine diseară?
Am 12 dormitoare, locuiesc singură.
Au vedere la mare?
Marea are vedere la casa mea.
Ne-ar plăcea mult.
- La 21:30 ați spus? - Da.
Foarte bine, Chantal, mâine e acolo.
S-a rezolvat.
Mâine, la 21:30.
Mulțumesc, n-aș fi putut s-o fac singură.
Patru într-o zi sunt multe.
Tocmai, puștiule.
Trebuie să-mi arăți ce poți.
Tipul pe care îl înlocuiești
putea să o facă cu patru pe zi cu o mână legată la spate.
Chestia bună e
că sunt foarte diferite.
Una e smintită,
una e imobilizată la pat și una are 50 și ceva de ani.
Dacă nu pot s-o fac?
Sigur că poți.
Poftim!
Și uită de scula ta.
Ai alte unelte.
De exemplu,
ce poți face cu gura?
Asta e un pic simplu.
Nu ai ceva anume? Ceva special?
Câte limbi ai, la naiba?
- Așa! - Mulțumesc!
Asta da vacanță!
Ce priveliște, Doamne!
- Alphonse! - Vin.
- Ce pacoste! - Nu te mai plânge.
Uită-te la mare.
Sărută-mă.
Nu așa.
Dar cum?
Sărută-mă ca tine, cel adevărat!
Alphonse! Vii?
- Ce facem? Plecăm? - Nu.
Ce?
Nu suntem hoți.
Grăbește-te!
Sunt aici. Te așteptam.
Haide! N-o să te hrănesc cu forța.
Nu mi-e foame, Enzo.
Ești prea slabă, Laura.
Ești ca un schelet, la naiba.
Bine.
N-o să scapi în veci de mine.
O să te ucid.
Jur că o s-o fac.
La ce te-ar ajuta?
Luigi îți ucide fiul dacă pățesc ceva din cauza ta.
Nici el nu e nemuritor.
Bună seara, doamnă!
- Vă rog. - Mulțumesc.
Doriți să ascultați muzică?
Vă place jazzul?
O să mă duci ca pe o prințesă?
Ești prințesa mea.
Îmi amintește cum ne-am cunoscut.
Cred că o să stau în spate cu tine și o să facem un alt copil.
Încearcă întâi să-i fii un tată bun primului.
- Ce înseamnă un tată bun? - Să fie mereu de acord cu mama.
Te-ai gândit la un nume deja?
Ezit între Cesare și Alfonso.
Îmi place César mai mult.
- Atunci, o să fie Alfonso. - Alphonse, în franceză.
Alphonse. Da, Alphonse.
Îmi place Alphonse!
- Puteți da drumul la muzică? - Desigur.
Așa.
Scuze, nu pot. Vă rog, opriți mașina!
Serios? Desigur.
- Mulțumesc. La revedere! - La revedere!
O să găsim ceva.
O clipă, vă rog.
- Vă așteaptă dincolo, dnă Drumont. - Mulțumesc.
Scuze c-am întârziat, nu cunosc zona.
Ce frumos e aici!
Ce este?
S-ar putea să te surprindă, dar îmi place mult restaurantul.
Am jucat mica farsă aici de atâtea ori
încât m-am atașat de restaurant, de meniu.
Eu vorbesc acum.
Văd asta.
Nu ne pasă de fostul tău și de inelul lui jalnic.
Poftim.
E mărimea ta și bine că e. M-a costat o avere.
E un rubin înflăcărat.
Ca ochii tăi când te enervezi.
Ceea ce se întâmplă 22 de ore pe zi.
E foarte frumos.
Aleluia!
Care e ocazia?
E momentul acela groaznic când tipul gras se ridică,
se lasă pe un genunchi
și-și rupe câteva vertebre făcând asta.
- Nu trebuie să faci asta. - Ba da, trebuie.
Altfel, o să mă tot bați la cap.
Te ascult.
Sper, pentru că n-o zic de două ori.
Ultima dată am făcut-o pe bune cu mama lui Alphonse.
Mi-a frânt inima.
Știu.
Bine...
Domnișoara Martha Drumont,
femeia incredibil de inteligentă, pacostea incredibil de mare,
ar fi atât de nebună și de milostivă
încât să vrea să-și distrugă cu mine anii care ne-au rămas de trăit?
Grăbește-te! Mor de durere.
Da.
- Ce? - Da.
Da!
Asta e de la domnul de acolo.
- Felicitări! - Mulțumesc.
Mă scuzați, mă pot așeza o clipă?
- Aș prefera să nu o faceți. - O s-o fac, totuși.
Lasă-l să vorbească.
Cine sunteți?
Cineva care lucrează pentru cineva
care ar dori să recupereze ce i-a furat dl Bisson.
Despre ce vorbiți?
Vă rog, n-aș vrea să stric o seară atât de frumoasă.
Nu ați vrea să vă căsătoriți în închisoare.
Ce scandal ar fi pentru dna Drumont!
Despre ce vorbește?
Nu vedem prea des un secretar general al unui minister
- ... în brațele unui proxenet. - Eu nu sunt...
Sigur!
Am uitat, le aveți și cu muzica.
Știți,
am toate probele.
Inclusiv cele pe care mi le-ați dat despre firma dv. fantomă.
- Am înțeles. - Bine.
Bine, eu plec. O seară plăcută!
Dar mâine trebuie să decideți
între bani și închisoare.
- Am zis bine, nu? - Foarte.
Perfect.
Doamnă.
Îmi place mult.
Ce?
E adevărat?
Ce este?
Ce faci?
Nu-mi vine să cred.
În ce m-ai băgat?
Îmi pare rău.
Mai bine nu ne vedem o perioadă.
La naiba!
Haideți, vă rog!
Aveți grijă, mă gâdil.
Vești bine, ți-am recuperat banii.
La naiba, în sfârșit! Da! Doamne!
- Stai! - Ce? Ce e?
Am doar 50,000.
Ce?
Asta e marea ta afacere?
Nu se poate!
Am văzut banii în seif. Până și menajera i-a văzut.
Ticăloșii ăia te-au păcălit, frate!
- Cât? - Șase sute douăzeci.
- Mii? - Da.
Sincer, nu cred că mint.
Am fost foarte dur cu ei.
Ticăloșii naibii!
Probabil bunica ta i-a cheltuit înainte să moară.
- Sau poate a avut datorii. - Scârba naibii!
Da.
Unde sunt banii mei, la naiba?
Aș vrea să știu.
- E minunat. - Așa e.
Bine...
Bine, în cinstea noastră!
Un whisky, te rog!
- Arătoase pe aici? - Cum adică?
Nu știu, femei care să nu fie șterse.
Nu.
La naiba, am și eu bani o dată.
Las-o baltă! Distracția s-a mutat pe internet.
Bine, tot o să i-o trag lui Charline.
Baftă, pune-ți două prezervative.
Spune că sunt creierul acțiunii. Uită-te la mine!
- Ești creierul acțiunii. - Da, ăsta sunt eu!
- Spune că mă iubești. - Te iubesc.
- Spune că ești îndrăgostită de mine! - Sunt îndrăgostită de tine.
Spune că sunt cel mai bun.
Ești un căcat, de fapt.
Mulțumesc.
- Două minute, vă rog! - Bine, nicio problemă.
A fost frumos.
Ți-a plăcut?
Tu ce crezi?
Nu te-am mai văzut așa.
Nici eu nu te-am mai văzut așa.
Ne mai putem vedea?
O să vedem.
Ai grijă de tine.
Alphonse!
- Putem vorbi o clipă? - Sigur.
Ce faci?
- S-a întors soțul acasă? - Da.
Foarte bine.
Poate că există viață după moarte.
Deci, ești fericită?
Deloc. S-a schimbat total.
Sau poate nu-mi amintesc eu.
- Mi-e foarte dor de tine. - Nu, te rog.
Jur.
Weekendul viitor, se duce la Lyon să mute niște mobilă.
Poți veni vineri seară?
O să plătesc un preț bun.
- Îți spun mai târziu. - Bine.
- Bună ziua! - Salut!
Bine. Dați-mi adresa, vă rog!
Mulțumesc.
Ce se întâmplă?
Încântat de cunoștință, Ludovic.
- Bine. - Alphonse.
- Lucrezi pentru Jacques? - Nu lucrează pentru nimeni.
Cine sunt oamenii ăștia?
Ei sunt Ludovic, Malik și Bruno, pe care l-ai cunoscut.
- Se descurcă grozav, merge de minune. - Mulțumesc, Jacques.
- Ai făcut cărți de vizită noi? - Am fost nevoit.
Fața ta era pe ele. Acum, sunteți patru.
Malik, trebuie să-ți zic ceva despre Suzanne, cu care te vezi la 16:00.
- Spuneți. - Are probleme cu memoria.
Mie-mi spui!
Nu te lăsa păcălit, e foarte exigentă.
- Cum adică? - Alocă două ore!
Ajunge la orgasm, uită, așa că o faceți de trei ori.
Când își ia medicamentele.
- E foarte drăguță. - Foarte generoasă.
Nu uita să ceri mai multe cecuri!
Bine.
Te-ai odihnit?
- Aia e camera mea. - A fost.
Plec o săptămână și deschizi un bordel?
A trebuit să muncesc.
Fără să te flatez, tu lucrai foarte repede.
Patru n-au fost de ajuns ca să le satisfacă.
Tu ai economii.
N-a mai rămas nimic.
Ai cheltuit tot într-o săptămână?
N-am cheltuit nimic.
- Atunci? - Îți zic eu, am făcut-o pentru noi.
- Cum adică? - Vino, nu-i privește pe ei.
Băieți, cine e el?
Fiul lui.
Tu ce ai fi făcut?
Nu știu, probabil același lucru.
Tată.
Ce am zis în seara aia nu e adevărat.
La ce te referi?
Legat de scula ta.
Știu că nu e adevărat.
Am o sculă de măgar.
Pablo, du-te să faci duș, ai o clientă în 45 de minute.
- Cu cine? - Cu Carine.
Bormașina? Baftă!
Nu, îmi place.
- Serios? - Sigur.
A mers de minune. O creștere de 20% de când ai plecat.
Spre deosebire de tine, ei le-au satisfăcut pe toate.
- Ba nu, spanioloaica a plecat. - Sigur.
Care spanioloaică?
O femeie nebună, se întâmplă. A cerut o limuzină.
Pun pariu că mie nu mi s-ar întâmpla.
- Ce plin de tine ești! - Programează o întâlnire.
- Ești aici? - Da.
Scuze, uitasem de tot că ești aici.
Cum am fost plecată la Nisa...
Voiam să-ți urez bun-venit.
Cum a fost cu mătușa ta?
Uite, relația noastră n-o să meargă.
Avansează prea repede.
Am impresia că locuiești aici,
parcă suntem căsătorite.
Nu știu.
Unde sunt pozele cu Alphonse?
M-am gândit că...
Le-am dat jos.
Deci...
Ai înlocuit un tip pe care nu-l mai iubeam,
dar nu s-a schimbat nimic.
Ce se întâmplă, Margot?
Ai întâlnit pe altcineva?
Te rog, sunt obosită.
Spune-mi.
Ai cunoscut pe altcineva?
Da.
Și...
Cine e?
- Nu-mi spune că e un bărbat! - De ce nu?
Nu pot fi cu un bărbat?
Da, e un bărbat.
Unde l-ai cunoscut?
La Nisa.
Pe un vapor.
Scuze!
Nu te-ai schimbat.
Nu.
Adică, m-am schimbat, dar în sens invers.
Da? Ce înseamnă asta?
Știi ce?
Te plac mult.
Aș vrea să ne întâlnim în continuare,
dar ocazional, ca înainte.
Din când în când. Era frumos.
Am înțeles.
Ai dreptate.
Devin tradiționalistă când nutresc sentimente.
Eu o să plec.
Te rog, mănâncă ceva!
- Îmi pare rău. - Da.
Scuze.
Du-te naibii, nemernicule!
Mulțumesc.
Încă un minut și m-ar fi linșat. Vă rog.
- O seară plăcută. - Du-te naibii!
Puteți fuma dacă doriți.
Simțiți-vă ca acasă. Am mașina toată noaptea.
Mulțumesc, dar nu fumez.
Așa se explică tenul dv. frumos.
- Vă rog! - Vorbesc serios.
Aveți un chip foarte frumos.
Și dv.
Nu sunteți foarte tânăr.
Nu. E vreo problemă?
Nu, deloc. Ba dimpotrivă! Ultimul tip era de vârsta fiului meu.
Am înțeles.
Îmi place accentul dv. De unde sunteți?
Dv. ce credeți?
- Spania? - Nu.
- Argentina? - Nu.
Doriți să pun muzică?
Depinde, sunt de modă veche.
Și eu.
Mi-ar fi plăcut să trăiesc în anii '60.
Nu spuneți asta! Pe atunci, eram obligați să facem lucruri pe care nu le voiam.
Cum ați...
Poftim?
De unde ați știut că-mi place piesa asta?
Nu știu. Vă place?
Nu se poate.
Ascultam piesa asta acasă când eram mic.
E clasică.
- Poftim! - Mulțumesc.
Mulțumesc mult.
Dar ăsta probabil e un vis!
Mulțumesc.
Scuze, n-ar fi trebuit să pun piesa asta.
Să nu vă pară rău, e bine să plângi.
Uneori.
Am tot vorbit, dar nici măcar nu știu unde mergeți.
În Montmartre.
Montmartre. Ce original!
Știu.
De aici, de sus, orașul nu s-a schimbat.
Vorbiți franceza foarte bine. Locuiți la Paris?
Nu, dar am locuit aici acum mult timp.
- Și v-ați săturat de el. - Niciodată.
Dimpotrivă, sunt foarte bucuroasă că m-am întors.
Aveți un fel ciudat de a vă bucura.
Amintirile fericite sunt triste.
Știți, în ultimele luni...
Am cunoscut mulți oameni care trăiesc în trecut.
Dar, la urma urmei, ei nu vor
decât să iubească prezentul.
Puteți face asta?
Ce?
Să faceți oamenii să vrea să trăiască.
Cred că da.
Mi-am dat seama că mă cam pricep la asta.
Felicitări!
Vi se pare că sunt încrezut?
Nu.
Îmi păreți sincer.
Scuze! Ultima comandă. Vă mai aduc ceva?
- Am băut mult. - Da.
- O vodcă, deci. - Vodcă.
Și pentru mama dv?
Nu e mama. Remarca dv. a fost ofensatoare.
Îmi pare tare rău.
E în regulă. Eu o să iau un pahar de vin. Mulțumesc.
Foarte bine, doamnă.
- Deci... - Scuze!
Nu mă deranjează. N-am o problemă cu vârsta mea.
Știți, am cunoscut
multe femei.
Da, îmi imaginez.
Și vă pot spune sincer că sunteți frumoasă.
Foarte frumoasă.
E ridicol, sunteți plătit ca să mă faceți să cred că mă placeți,
dar funcționează.
Apropo, e ciudat, din cauza vinului și a întregii situații,
dar am impresia că vă cunosc.
Scuze, eu...
Aș cam vrea să vă sărut.
- Serios? - Da, să vă sărut aici.
Atunci, faceți-o!
Da?
Deci, o să...
- Vă pot săruta și pe obrazul celălalt? - Desigur.
Acum, o să vă sărut pe bune.
Ce plăcut!
Foarte plăcut.
Dumnezeule!
Da.
ȘASE LUNI MAI TÂRZIU
Stanislas e o școală nașpa. Prietenei mele i-a plăcut la Alsacienne.
- O, nu! - O, nu!
Sunt multe bisericuțe acolo. O fabrică de copii răzgâiați.
De aceea am ales o școală de stat pentru ele.
Vorbești serios?
Pascal e semi-privată.
Sinceră să fiu, nu e doar o școală pentru copii bogați.
Tatăl prietenei ei cele mai bune e șeful de la Carrefour.
Lanțul de supermarketuri?
Da, mamă, lanțul de supermarketuri.
A, da. Care era acela?
Ce târziu e!
Ești epuizată. Văd asta în ochii tăi.
Un pic, cred.
Haide acasă!
- Mamă, e al tău. - Da.
- Hai! - Mulțumesc.
- Drum bun! - Și vouă!
Te iubesc, bunico.
- Bună seara, dle! - Bună seara!
Duceți-o la Avenue de Wagram 117. Țineți minte?
- Uneori, ea uită. - La 117.
- Ai grijă de tine, mamă! - Da.
O să doarmă bine.
Ce scârbă!
- Cine? - Fiica mea.
Dacă nu vă deranjează, aș vrea să schimb destinația.
Unde mergeți?
Mergem la...
Bine... Strada Cambronne numărul 17.
- Bine, doamnă. - Domnișoară.
Nu vii în pat?
Vreau să citesc în camera de zi.
Bine.
Somn ușor, scumpule!
- Vise plăcute! - Ce?
Nimic.
KANAE BĂCĂNIE JAPONEZĂ
- Bună seara! - Bună seara!
Scuze!
- Bună seara! - Bună seara, Margot!
- Bună seara, Teresa! - Bună seara, dnă!
- Bună seara, Margot! - Bună seara!
Malik. Cum merge?
Bine. Am stat până târziu, dar o să-mi revin.
Du-te la mama dacă ești obosit. Eu mai am pastile magice.
Richard? Ce faci aici?
- Intri la miezul nopții. - Știu.
- Bună seara! - Bună seara!
Salut, ce faci?
Bună seara!
- E totul în regulă? - Da, doar așteptăm.
- Bună, Carole! ce faci? - Bună!
Șase sute treizeci...
Cinci sute douăzeci și cinci...
Ce e aia?
Nu se poate!
Ce?
Ai dat-o în bară grav.
- Nu, am notat totul. - Nu.
E coloana greșită, prostule.
- Nu e. - Ai încurcat banii din bar cu decorurile.
- Da. - Uite!
Și te crezi mare sculă. Haide!
- Nu e treaba mea. - Nu?
Se presupune că sunt șeful.
- Angajează-ți o secretară. - Mă gândesc la asta!
Da, așa e, ești prea zgârcit.
- Eu sunt zgârcit? - Ne vedem mai târziu.
- Stai! - Mă întorc.
- Mă tem! - Nu te teme! O să vezi.
Și eu eram ca tine la început.
Mergi des acolo?
Nu o să-ți răspund.
Îi poți spune surorii tale.
Uneori, joia, destul de des vinerea
și nu ratez nicio sâmbătă.
Vinerile sunt bune, au o tombolă.
Câștigătoarea e dusă de un tip într-o cameră.
Și dacă nu-ți place tipul?
- Nu mi s-a întâmplat. - Serios?
- Bună seara! - Bună seara!
Cu ce vă pot ajuta?
- Un dovleac. - Poftiți!
- E mereu „dovleac”? - Nu.
Parola se schimbă săptămânal. Ți-o trimit prin e-mail.
- Da? - Sunt eu.
- Ne vedem în două minute. - Bine.
- Ești bine? - Sunt bine.
Da?
Am primit mesajul. Nu te simți mai bine?
Nu.
Respiră!
Inspiră adânc!
Unde ești?
- În fața unei oglinzi. - Bine.
- Atunci, uită-te la tine. - Sunt bătrân.
Nu!
Încă ai o viață lungă înainte.
Plină de surprize.
Nimic nu e așa de rău cum crezi.
Unele lucruri devin mai bune, pe altele le uiți.
Unele lucruri oribile devin frumoase.
- Sărută-te. - Ce?
Sărută-te pentru mine!
Spune: „Totul e în regulă.”
Totul e în regulă.
Mulțumesc.
- Ești bine. - Da. E frumos, nu?
Sunt cam tineri, dar...
- Mai fragezi. - Da.
Bună seara!
Două shoturi, te rog!
Dă-mi cheile tale.
- De ce? - Haide, la naiba!
Trebuie să duc o casetă cu bani la bar.
- Poftim. - Haide!
O, da!
Nu avem toată ziua.
Bine.
Ticălosule!
Da?
Se întâmplă. Mi s-a rupt apa.
Minunat.
CABARETUL A DOUA ȘANSĂ
Era așa de frumoasă
Încât nu îndrăzneam s-o iubesc
Era așa de frumoasă
Încât n-o pot uita
Era așa de frumoasă
Când vântul o purta
Fugea fericită
Și vântul îmi spunea
Ești prea frumoasă
Și te cunosc
Să o iubești pentru totdeauna
N-ar fi posibil în veci
Da, dar a plecat
E păcat, dar e adevărat
Era așa de frumoasă
Și dumneavoastră.
Nu o să uit niciodată.
Acum, e toamnă
Și plâng adesea
Acum, e...
Primăvara a trecut
În parc, frunzele tremură
În vântul aprig
Rochia îi flutură
Și apoi ea dispare
Era așa de frumoasă
Că n-am îndrăznit s-o iubesc
Era așa de frumoasă
Că n-o pot uita
Era prea frumoasă
Când vântul o purta
Era așa de frumoasă
N-o să uit niciodată
Mulțumesc.
Hai să plecăm de aici!
- Bună seara! - Bună seara!
- Aveți o voce frumoasă. - Mulțumesc.
Am făcut ceva greșit?
Nu. De ce?
Ați plecat atât de brusc!
Ne simțeam bine, nu?
Scuze!
Unde e baia?
Din camera de zi, mergeți la stânga
și e fix în față.
Nu vă mișcați!
Sunteți bine?
Bună seara, Françoise! Ce faceți?
Trebuie să vorbim.
Nu o să vă placă.
Subtitrarea: Constantin Ursachi
Redactor Anca Tach