Тримайте.
Дякую.
Якщо ви не проти, мій колега зробить кілька фото для справи.
Отже, це ваша фінансова звітність
за останні два роки.
Так.
Чим ви заробляєте на життя?
Даю уроки гри на фортепіано. Вдома.
Чудово.
«Сожедек» — це компанія, на яку ви працюєте?
Це моя компанія, через яку я веду свою діяльність.
Ви непогано заробляєте на музиці.
Чому ви так кажете?
Як я бачу, у вас багато цінного майна.
Як ви розумієте, я давно цим займаюся.
- Це коньяк Chazelles? - Так.
- Хочете спробувати? - Ні.
Дякую, але я на роботі.
Я б не відмовився.
Ні, ми не будемо.
Тату, передзвони мені.
Як справи з тіткою?
Мені захотілося її вбити, щойно я приїхала.
Об одинадцятій ранку вже напилася анісової горілки.
Бідолашна ти.
- Бережи себе. - Ти також.
Бувай.
- Дякую, пане Біссон. - Так.
Я ненавиджу такі питання, але…
Ми не так часто зустрічаємо артистів.
Зіграєте щось для нас?
Ви не повинні, але…
- Пане Біссон? - Так?
Подивимося.
Що ви хочете, щоб я зіграв?
На ваш розсуд.
Класична музика?
Чудово.
Це атональна музика.
Я помітив.
Хто її написав?
Бела Барток.
Чули про нього?
Так.
Дуже добре.
Звісно, що ні. Я пожартував.
Я без поняття, хто це.
Гаразд, в нас повно справ.
Добре.
- Вибачте, що потурбували. - Нічого.
АЛЬФОНС
Чого ти чекаєш?
- Я доп'ю і піду. - Досить.
Потім доп'єш. Іди.
- Ви дозволите? - Із задоволенням.
Дякую.
Ви подзвонили Жаку Біссону.
Залиште повідомлення, і я вам передзвоню.
Передзвони мені.
Ми багато чого наговорили один одному.
Я і половини того не мав на увазі. Чекаю дзвінка.
Чай? Чи кава?
Є і те, і інше.
Чому він вдає Бельмондо?
Не знаю. Чому ти вдаєш Бельмондо?
Коли надворі тепло, я вдаю Бельмондо.
Чай? Кава?
- Кава. - Чай.
Скажіть-но мені, дами,
як щодо прогулянки на яхті?
Моя подруга пропонує нам свій човен.
Так.
«Інколи матроси розважалися тим,
що ловили альбатросів. Цих величних морських птахів,
які летять за кораблем,
що ковзає по блакиті».
Дякую.
А тепер я возз'єднаюся з морем.
Давайте, Маргеріт!
- Тут високо. - Зовсім ні!
Стрибайте, у вас вийде.
Молодець, Маргеріт!
Обережно!
Добре, що моя мати померла.
Молодець, Жюльєт!
Де вона?
- Де вона? Жюльєт? - Жюльєт?
Он вона!
Виплюньте, ось так, так.
Ви справді одружені?
Я вже не впевнена.
У цього сучого сина дар.
Він це обожнює.
Чому б вам не заночувати у мене?
У мене в будинку 12 спалень.
А є з видом на море?
Це з моря вид на мій будинок.
Ми залюбки.
- То що, 21.30? - Так.
Чудово, Шанталь, завтра він буде у вас.
Домовлено.
Завтра, 21.30.
Дякую, сама я не змогла б.
Чотири за день — це багато.
Саме так, хлопче.
Ти маєш показати мені, чого ти вартий.
Той, кого ти замінюєш,
міг задовольнити чотирьох за день із зв'язаними руками.
Добре те,
що всі вони дуже різні.
Одна з них несамовита,
одна — прикута до ліжка, а іншій за 50.
А що як я не зможу?
Звісно, зможеш.
Тримай.
І забудь про свій член.
У тебе є інші інструменти.
Наприклад,
чи вмієш ти працювати ротом?
Це доволі стандартно.
У тебе є якісь коронні прийоми? Знаєш особливі техніки?
Скільки ж у тебе язиків?
- Нарешті. - Дякую.
Це справжня відпустка.
Який же вид, Господи!
- Альфонсе. - Іду.
- От дідько. - Не бурчи.
Подивись на море.
Поцілуй мене.
Ні, не так.
А як?
Ти цілуєшся, як справжній ти.
Альфонсе. Ви йдете?
- Може, просто поїдемо? - Ні.
Чому ні?
Ми не злодії.
Давай швидко.
Я тут. Чекав на вас.
Їж, я не буду годувати тебе насильно.
Я не голодна, Енцо.
Ти надто худа, Лоро.
Схожа на скелет.
Добре.
Ти ніколи мене не позбудешся.
Я вб'ю тебе.
Присягаюся, я це зроблю.
І що це тобі дасть?
Луіджі вб'є твого сина, якщо зі мною щось станеться через тебе.
Він не безсмертний.
Доброго вечора.
- Прошу. - Дякую.
Як щодо музики?
Ви любите джаз?
Ти будеш возити мене усюди як принцесу?
Ти і є моя принцеса.
Це нагадує мені наше знайомство.
Я зараз перелізу до тебе і зроблю тобі ще одну дитину.
Краще будь хорошим батьком цій.
- А як бути хорошим батьком? - Завжди погоджуватись з матірʼю.
Ти вже думала про ім'я?
Я обираю між Чезаре і Альфонсо.
Сезар мені подобається.
- Тоді буде Альфонсо. - Альфонс французькою.
Альфонс. Так, Альфонс.
Мені подобається!
- Увімкніть, будь ласка, музику. - Так.
Прошу.
Пробачте, я не можу. Зупиніть машину.
Справді? Гаразд.
- Дякую. До побачення. - Бувайте.
Ми щось придумаємо.
Заждіть хвилинку.
- Пані Дрюмон, на вас вже чекають. - Дякую.
Пробач за спізнення, я не знаю цей район.
Тут непогано.
Що?
Тебе це може здивувати, але мені тут подобається.
Ми стільки разів розігрували тут нашу маленьку виставу,
що я звик до цього місця, до меню.
Тепер говоритиму я.
Це я вже зрозуміла.
Начхати на твого колишнього і його дурнувату обручку.
Ось.
Сподіваюсь, це твій розмір, бо вона неймовірно дорога.
Це рубін.
Кольору твоїх очей, коли ти сердита.
А така ти 22 години на добу.
Вона прекрасна.
Алілуя.
За що мені така честь?
Це жахливо, коли товстун встає з місця
і опускається на одне коліно,
ризикуючи травмувати спину.
- Це необов'язково. - Обов'язково.
Інакше ти й надалі мене дражнитимеш.
Я слухаю.
Сподіваюсь, бо я не повторюватиму.
Останнього разу в мене таке було з матірʼю Альфонса.
Вона розбила мені серце.
Я знаю.
Отже…
Пані Марто Дрюмон,
неймовірно розумна жінка, неймовірно норовлива,
чи будете ви настільки божевільною, наскільки ж і милосердною,
щоб зіпсувати останні роки мого життя?
Швидше, я помираю.
Так.
- Що? - Так.
Так!
Це від того пана.
- Мої вітання. - Дякую.
Пробачте, я можу сісти?
- Ні, не можете. - Я все одно сяду.
Хай він скаже.
Хто ви?
Той, хто працює на того,
хто хоче повернути дещо, що пан Біссон у нього вкрав.
Про що ви говорите?
Будь ласка, я не бажаю псувати такий прекрасний вечір.
Ви ж не хочете одружуватись у тюрмі.
Це буде такий сором для пані Дрюмон.
Про що він говорить?
Нечасто побачиш чиновницю високого рангу
- у компанії сутенера. - Я не…
Звісно!
Я забув, що ви ще й пісеньки знаєте.
Слухайте,
у мене є докази.
Зокрема, матеріали, що стосуються вашого фальшивого бізнесу.
- Я зрозумів. - Чудово.
Що ж, мені вже час. Приємного вечора.
Але завтра доведеться вирішувати
між грошима і тюрмою.
- Чудово, правда? - Так.
Я у захваті.
Пані.
Мені сподобалося.
Що?
Він це серйозно?
Що?
Що ти робиш?
Не можу повірити.
У що ти мене вплутав?
Пробач.
Деякий час нам краще не бачитись.
Чорт.
Проходьте, будь ласка.
Обережно, я боюся лоскоту.
Ми перемогли, твої гроші у мене.
Дідько, нарешті! Так! Господи!
- Зажди. - Що? Що таке?
Є лише 50 000.
Що?
І це ти називаєш значною сумою?
Цього не може бути.
Я бачив готівку у сейфі. Навіть прибиральниця її бачила.
Ті вилупки обдурили тебе, бро!
- Скільки? - 620.
- Тисяч? - Так.
Чесно кажучи, не думаю, що вони брешуть.
Я діяв жорстко.
Бісові виродки.
Мабуть, твоя бабця все витратила перед смертю.
- А може, боргів наробила. - Чортове стерво.
Так.
Де мої кляті гроші?
Якби я знав.
- Чудово. - Так.
Ну…
За нас.
Віскі, будь ласка.
- Красуні тут є? - Тобто?
Не знаю, симпатичні дівчата.
Ні.
А я саме розжився грошенятами.
Забудь. Зараз усі розважаються в інтернеті.
Ну гаразд, тоді я трахну Шарлін.
Щасти тобі, надінь дві резинки.
Скажи, що я вправний. Дивись на мене.
- Ти дуже вправний. - Так.
- Скажи, що любиш мене. - Я люблю тебе.
- Скажи, що закохана у мене. - Я у тебе закохана.
Скажи, що я найкращий.
Взагалі-то, ти шматок лайна.
Дякую.
- Дві хвилини, пане. - Так, звісно.
Було чудово.
Тобі сподобалося?
Ти ще питаєш.
Я ніколи не бачила тебе такою.
Я теж ніколи не бачила тебе таким.
Ми ще побачимось?
Не знаю.
Бережи себе.
Альфонсе.
- Ми можемо поговорити? - Авжеж.
Як ваші справи?
- Чув, ваш чоловік повернувся. - Так.
Це добре.
Значить, життя після смерті існує.
Ви щасливі?
Аж ніяк. Він дуже змінився.
Або я просто забула його.
- Я за вами сумую. - Ні, будь ласка.
Це правда.
Наступні вихідні він проведе у Ліоні.
Ви прийдете до мене у п'ятницю?
Я добре заплачу.
- Я відповім пізніше. - Гаразд.
- Привіт. - Привіт.
Так. Кажіть адресу.
Дякую.
Що відбувається?
Радий зустрічі. Я Людовік.
- Гаразд. - Альфонс.
- Ти працюєш на Жака? - Він ні на кого не працює.
Хто всі ці люди?
Це Людовік і Малік. Брюно ти знаєш.
- Вони молодці, чудово працюють. - Дякую, Жаку.
- Ти замовив нові візитівки? - Мені довелося.
На них було твоє обличчя, а тепер нас четверо.
Малік, я хочу поговорити про Сюзанн, вона о четвертій.
- Я слухаю. - У неї проблеми з памʼяттю.
О так.
Не розслабляйся, вона дуже вимоглива.
- Тобто? - Двогодинний сеанс.
Вона кінчає, забуває про це — і все наново.
Тільки якщо приймає ліки.
- Вона дуже мила. - І щедра.
Не забудь запитати додаткові чеки.
Гаразд.
Ти відпочив?
- Це ж моя кімната. - Була.
Я поїхав на тиждень, а тут бордель.
Я мав працювати.
Це не комплімент, та ти швидко працював.
Чотирьох людей виявилось замало.
У тебе є заощадження.
Ні, нічого не лишилося.
Ти витратив усе за тиждень?
Я не витратив ані центу.
- Тобто? - Пізніше поясню, але так треба.
- Що ти маєш на увазі? - Не будемо обговорювати це при них.
Хлопці, хто це?
Його син.
Як би ти вчинив?
Не знаю, мабуть, так само.
Тату.
Те, що я сказав тоді, — неправда.
Що саме?
Про твій член.
Я знаю, що це не так.
Член у мене як у коня.
Пабло, прийми душ, у тебе зустріч за 45 хвилин.
- З ким? - З Карін.
З тією навіженою? Щасти.
Мені подобається.
- Справді? - Так.
Прибутки збільшилися на 20% після твого звільнення.
На відміну від тебе, вони задовольняють всіх.
- Окрім іспанки. - Так.
Якої іспанки?
Вона божевільна. Замовила лімузин.
Зі мною б таке не сталося.
- Ти такий зухвалий. - Признач зустріч.
- Ти тут? - Так.
Пробач, я забула, що ти тут.
З цією поїздкою до Ніци…
Я хотіла привітати тебе.
Як все пройшло з тіткою?
Слухай, нічого не вийде.
Для мене це надто швидко.
Таке відчуття, наче ти живеш тут,
наче ми одружені.
Не знаю…
А де фотографії Альфонса?
Я думала, що…
Я їх зняла.
Отже…
Ти замінила чоловіка, якого я вже не кохаю,
але нічого не змінилося.
Що відбувається, Марго?
У тебе хтось є?
Будь ласка, я втомилася.
Скажи мені.
Ти когось зустріла?
Так.
І…
Хто це?
- Тільки не кажи, що це чоловік. - Чому ні?
Чому це тебе дивує?
Так, це чоловік.
Де ви познайомилися?
У Ніці.
На яхті.
Пробач.
Ти не змінилася.
Ні. Не змінилася.
Тобто змінилася, але навпаки.
Справді? І що це означає?
Знаєш що?
Ти мені подобаєшся.
І я хочу, щоб ми зустрічалися,
але час від часу, як раніше.
Інколи. Це було чудово.
Ясно.
Ти маєш рацію.
Я стаю нудною, коли закохуюсь.
Я піду.
Будь ласка, поїж.
- Пробач. - Так.
Перепрошую.
Пішов ти, козел.
Дякую.
Ще одна хвилина — і вони четвертували б мене. Прошу.
- Приємного вечора. - Пішов ти.
Можете палити, якщо хочете.
Влаштовуйтеся. Машина моя на всю ніч.
Дякую, але я не палю.
Тому у вас така ніжна шкіра.
- Не починайте. - Я серйозно.
У вас дуже красиве обличчя.
У вас також.
Ви вже не молодий.
Ні. Це проблема?
Зовсім ні. Минулого разу був хлопець віку мого сина.
Зрозуміло.
Мені подобається ваш акцент. Звідки ви?
Як ви гадаєте?
- З Іспанії? - Ні.
- З Аргентини? - Ні.
Увімкнути музику?
Дивлячись яку. Я старомодна.
Я також.
Я хотів би жити у 60-ті.
Не кажіть так. Ми були змушені робити те, чого не хотіли робити.
Але звідки ви…
Перепрошую?
Звідки ви знали, що я люблю цю пісню?
Я не знав. Вона вам подобається?
Це неможливо.
Ми слухали цю пісню вдома, коли я був малим.
Це класика.
- Прошу. - Дякую.
Дуже вам дякую.
Це схоже на сон.
Дякую.
Пробачте, не варто було її вмикати.
Не вибачайтеся, плакати корисно.
Інколи.
Ми розмовляємо, але я досі не знаю, куди ви їдете.
На Монмартр.
Монмартр. Як оригінально.
Знаю.
Якщо дивитися звідси, місто не змінилося.
Ви добре розмовляєте французькою. Живете у Парижі?
Ні. Але колись давно жила.
- І він вам набрид. - Зовсім ні.
Взагалі-то, я була тут дуже щаслива.
Ваше щастя має солоний присмак.
Щасливі спогади — сумні.
Знаєте, за останні місяці
я зустрів багатьох людей, які живуть минулим.
Але зрештою всі вони хочуть
кохання в теперішньому.
Ви це вмієте?
Що?
Пробудити жагу до життя?
Здається, так.
Я зрозумів, що у мене є дар.
Вітаю вас!
Гадаєте, я обманюю сам себе?
Ні.
Я думаю, ви чесний.
Пробачте. Це востаннє. Можна мені щось замовити?
- Ми багато випили. - Так.
- Принесіть водку. - Гаразд.
А для вашої мами?
Вона не моя мама, а ваш коментар доволі образливий.
Прошу вибачення.
Все гаразд. Я випʼю вина. Дякую.
Чудово, пані.
- Отже… - Пробачте.
Нічого страшного. Я приймаю свій вік.
Знаю, я зустрічав
багато жінок.
Можу собі уявити.
І повірте мені, ви фантастична.
Дуже красива.
Ви за гроші змушуєте людей повірити, що вони вам подобаються,
однак це працює.
До речі, можливо, це все вино і ця ситуація,
але я почуваюся так, наче знаю вас.
Пробачте, я…
Я хочу поцілувати вас.
- Справді? - Так, поцілувати сюди.
Тоді цілуйте.
Так?
Гаразд, я…
- Можна іншу? - Звісно.
А тепер по-справжньому.
Як мило!
Дуже мило.
Господи!
Так.
ШІСТЬ МІСЯЦІВ ПО ТОМУ
«Станіслас» — відстій. Моєму другу більше до вподоби «Альзасьєн».
- О ні. - О ні.
Це справжня фабрика з виготовлення зіпсованих діточок.
Тому я обрала державну школу.
Ти серйозно?
Паскаль у напівприватній.
Якщо чесно, це не просто школа для багатих дітей.
Тато її найкращого друга — бос Carrefour.
Мережі супермаркетів?
Так, мережі супермаркетів.
А, так. Як же там?
Боже, вже так пізно.
Ти виснажена, я бачу по твоїх очах.
Так, трохи втомилася.
Їдьмо додому.
- Мамо, твоє таксі. - Так.
- Сюди. - Дякую.
- Щасливої дороги. - Дякую.
Люблю тебе, бабусю.
- Доброго вечора. - Доброго.
Відвезіть її на авеню-де-Ваграм, 117. Запамʼятаєте?
- Інколи вона забуває. - 117.
- Бувай! - Так.
Їй давно пора спати.
От стерво.
- Хто? - Моя дочка.
Відвезіть мене в інше місце, якщо ваша ласка.
Куди саме?
Їдьмо на…
Так, рю-Камбронн, 17.
- Гаразд, пані. - Дякую.
Ти не лягаєш?
Я трохи почитаю у вітальні.
Гаразд.
Приємних снів, любий.
- Приємних снів. - Що?
Нічого.
ТОВАРИ З ЯПОНІЇ
- Доброго вечора. - Вітаю.
- Вітаю.
Пробачте.
- Привіт. - Привіт, Марго.
- Привіт, Терезо. - Доброго вечора.
- Привіт, Марго. - Привіт.
Маліку, як справи?
Добре. Не виспався, та все гаразд.
Мама тобі допоможе. У мене все ще є магічні пігулки.
Рішаре, що ти тут робиш?
- Твій вихід пізніше. - Так.
- Вітаю. - Вітаю.
Привіт. Як справи?
Привіт.
- Привіт. Все гаразд? - Так, ми чекаємо.
- Привіт, Кароль. - Привіт.
Шістсот тридцять…
Пʼятсот двадцять пʼять…
Що це?
Не може бути!
Що?
Ти все переплутав.
- Ні, я все записав. - Ні.
Не у той стовпчик, дурню.
- Не може бути. - Ти переплутав статті витрат.
- Так. - Ось.
І ти ще вважаєш себе великим цабе.
- Це не моя робота. - Та ну?
Я взагалі-то бос.
- Найми секретаря. - Може, і найму.
Та ти дешевка.
- Я дешевка? - Побачимось.
- Зажди! - Я ще зайду.
- Мені страшно! - Все буде добре.
Першого разу я теж боялася.
Часто там буваєш?
Я не відповідатиму.
Сестрі можеш сказати.
Інколи по четвергах, часто по п'ятницях
і ніколи не пропускаю суботи.
По п'ятницях у них лотерея.
Той, хто виграв, іде з хлопцем у кімнату.
А якщо він тобі не подобається?
- Зі мною такого не було. - Справді?
- Вітаю. - Вітаю.
Що шукаєте?
- Гарбуз. - Проходьте.
- Це завжди «гарбуз»? - Ні.
Пароль змінюють щотижня і надсилають імейлом.
АЛЬФОНС
- Так? - Це я.
- Я вийду за дві хвилини. - Гаразд.
- Все нормально? - Так.
Так?
Я отримала повідомлення. Тобі вже краще?
Ні.
Дихай.
Зроби глибокий вдих.
Де ти зараз?
- Перед дзеркалом. - Добре.
- Подивись на себе. - Я старий.
Ні!
У тебе попереду ще багато часу.
Багато цікавого.
Всі твої тривоги марні.
Щось покращиться, щось ти забудеш.
Щось жахливе стане чимось хорошим.
- Поцілуй себе. - Що?
Поцілуй себе за мене.
Скажи: «Все чудово».
Все чудово.
Дякую.
- Все добре? - Так. Непогано, правда ж?
Вони трохи замолоді, але…
- Більш ніжні. - Так.
Доброго вечора.
Два шоти, будь ласка.
Дай мені ключ.
- Навіщо? - Дай сюди.
Я віднесу готівку вниз.
- Лови. - Спіймав!
О так.
У нас обмаль часу.
Гаразд.
Козел.
Алло?
Почалося. У мене відійшли води.
Це чудово.
КАБАРЕ «ДРУГИЙ ШАНС»
Вона була така гарна
Я навіть не мріяв її кохати
Вона була така гарна
Її неможливо забути
Вона була надто гарна
І коли вітерець підхоплював її
Вона відлітала щаслива
А вітер казав мені
Ти надто гарна
А я надто добре знаю тебе
Любити її все своє життя
Ти не зможеш
Але так, вона пішла
Шкода, та це правда
Вона була така гарна
Ви також.
Я ніколи вас не забуду.
Потім настала осінь
І я часто плачу
Потім…
Весна скінчилася
У парку листя ганяв
Злий і холодний вітер
Сукня її майорила
А потім вона пішла
Вона була така гарна
Я навіть не мріяв її кохати
Вона була така гарна
Її неможливо забути
Вона була надто гарна
Коли вітерець підхоплював її
Вона була така гарна
Я ніколи її не забуду
Дякую.
Забираймося звідси!
- Доброго вечора. - Доброго.
- У вас красивий голос. - Дякую.
Я зробила щось не те?
Ні. Чому ви питаєте?
Ви так раптово пішли.
Нам наче було добре разом.
Пробач.
Де вбиральня?
За вітальнею поверни ліворуч
і прямо по коридору.
Будь тут.
Все гаразд?
Доброго вечора, Франсуазо. Як справи?
Нам потрібно поговорити.
І вам це не сподобається.
Переклад субтитрів: Tetiana Skarzhenivska
Творчий керівник Ганна Волошина