ANGLIA, 1735
- Egy cseppet, drágám? - Azt hittem, meg sem kérdezed.
KEVÉSSEL LEFEKVÉSI IDŐ ELŐTT
Ó, Saltley, hagyd abba!
Böhöm nagy gyémántot, drágám?
Gyí! Szaporán! Gyí! Gyí, gyí!
Mi az ördög történik?
Útonálló, uram. Kirabolják.
- Mitévők legyünk? - Pisztolypárbajozzanak!
Igen. Persze.
Fogd, te kocsis! Sok szerencsét!
Úgy vélem, az enyém cseppet nagyobb.
Jóságos Isten!
- El kell futnunk. - Nem tudom, menne-e ebben a ruhában.
- Mit művelt a hitvesemmel? - Itt vagyok.
Ki az ördög maga?
Kedvesem, ő Dick Turpin.
Miért nem ezzel kezdte? Csodálatos.
Szavamra, mindenki azt akarja, hogy Dick Turpin kirabolja,
aki minden idők leghíresebb, legvakmerőbb útonállója.
Nesze, vigye az összes pénzem!
Vigye a nadrágomat! Viheti a hitvesemet is.
Én távozom. Ágyő!
Furcsa férfiú!
Asszonyom, határtalan öröm volt önt megkopasztani.
Mit mond egy csókra?
Remek lenne. Csak most eszembe jutott, hogy senki nincs a bakon.
Egy kis csókból nem lehet baj.
Hé, Turpin!
Ébresztő! Megint álmodsz, cimbora.
Ő Dick Turpin.
Mindenki azt akarja, hogy Dick Turpin kirabolja.
Megint beszéltél álmodban.
Egyszer még csókot is akartál adni, te hibbant!
Tényleg? Neked milyen volt?
Szedd össze a motyódat! Indulunk.
Pompás, ebédelni?
Nem, az akasztásodra.
Értem. És utána ebédelni?
Micsoda félkegyelmű!
KÖRÖZÉS AZ ESSEXI BANDA
Hivatásos siratóembert az akasztására, uram?
- Mit tud mutatni? - Különleges ajánlat.
Két szomorú szipirtyó, meg egy búvalbélelt fiú. Fél korona?
A fiú nem tűnik elég szomorúnak.
Értem.
Nos, mit szól ezekhez a valódiözvegy-választékunkból?
- Ez a beszéd! - Igen. Mindnek friss a gyásza.
Valódi könnyeket szolgáltatnak.
Nézzen Margaretre, uram! Nézzen Margaretre!
Klasszikus szomorú arcberendezés.
- Őszinte részvétem! - Köszönöm!
Imádom Margaretet. Igent mondok Margaretre. Áll az alku!
Ott találkozunk!
Ily hamar!
Margaret, tartogasd arra, ha ott leszünk!
Picit rontod a hangulatot.
AZ UTOLSÓ CSEPP
Most pedig rövid pihenő némi frissítőre.
Mi ez az egész?
Engedik, hogy igyunk egyet, mielőtt felakasztanak.
Nosza! Én állom.
Ha valaki nem ér vissza a kocsihoz fél óra múlva,
akkor nélküle fogok elmenni. Rendben?
Sziasztok! A nevem Csóri Martin, és lelőttem egy csirkét.
Szia, Csóri Martin!
Sziasztok! A nevem Halas Lizzy,
és szalmabála-égetéssel fenyegetőztem.
Szia, Halas Lizzy!
Ejha, manapság bármiért felakaszthatják az embert.
Sziasztok! A nevem Bill, a penge,
és végeztem a saját családom 26 tagjával.
Szia, Bill, a penge!
Na és te?
Az ő neve Dick Turpin, útonálló.
- Te ki vagy? - A nevem Eliza Bean, és író vagyok.
Csússz arrébb! Megtörtént bűnesetekről írok.
- Igazán? - Igen.
Mármint régen gyönyörű színdarabokat, verseket írtam,
de senkit se érdekeltek.
A legszörnyűbb gyilkosságokkal bezzeg nem tudnak betelni.
Szerinted miért van ez, Eliza?
Nem tudom. Az emberek el vannak ájulva a bűnözőktől.
Az olvasóimat érdekelné a történeted.
Hát, nincs rajta sok mesélnivaló.
Nem is a csirkére céloztam.
Nem, nem, nem. Nem a tiéd, Csóri Martin.
A tiéd, Dick Turpin.
Dick Turpin! Rólad már hallottam!
Lelőtted Tom Kinget. Ledurrantottad a fejét.
Derék!
Tényleg érdekelné az embereket a történetem?
- Nem túlzottan. - Nagyon is!
Anyukám mesélt nekem történeteket.
Ugyan, Dick! Elő a farbával!
Szerintem az emberek lenyűgözőnek fognak tartani.
Nem tudom. Kicsit zavarban vagyok. Én...
Mészárosnak születtem Hempsteadben.
Jóságos ég! Én megyek pisálni.
Boldog gyerekkorom volt, és szerettem apámat.
De felnőve rájöttem, hogy a mészárosélet nem nekem való.
Leölted már azt a nyulat?
Nem, de csináltam egy egész falut cukkiniből.
Nézd, te meg én paprikából vagyunk!
Ez te vagy, ahogy mérgesen nézel. Bár nem annyira, mint most.
Mennyi idő volt megcsinálni?
Kilenc óra.
Nos, ha végeztél vele, leölnéd azokat a hattyúkat?
Carolt és Sue-t ne, ők szerelmespár!
Azt sem tudom, hogy kell hattyút ölni!
Bele kell rúgni? Levágni? Cipővel lecsapni?
Néha rád nézek, és arra gondolok: „Akarsz te mészáros lenni egyáltalán?”
Nyilván nem akarok. Vegán vagyok.
Ötéves korom óta hajtogatom. Szeretem az állatokat.
Ez nem az én életem, apa. Hanem a tiéd. Érted?
Igen, világéletedben csodabogár voltál.
Rajzolsz, kerge ötletekkel állsz elő, furcsa ruhában jársz.
Te vagy a legfurább az összes gyerekem közül.
Egyke vagyok, apa.
Úgy érzem, arra rendeltettem, hogy csináljak valamit.
Valami fontosat, alkotó jellegűt.
Nos...
Ha így érzed, akkor bevehetem az unokafivéredet, Bennyt.
Ő imád állatokat ölni.
Már csinált pár műszakot, mikor te máshol jártál.
- Nagyon ügyes. - Tudom.
Imádja a húst.
Imád húsról beszélni, húst tapizni.
Saját kései vannak.
Hívd csak Bennyt, apa! Jobban jársz.
Én meg megyek, és követem az álmaimat.
- Biztos vagy benne? - Igen.
Nos, mindezt rád hagytam volna.
Így Benny kapja meg. És a szobádat is.
Mi lesz a holmimmal?
Valószínűleg el kell égetni. Kiszórni az utcára.
Rendben, apa. Nézd, csak a lila cipőmet meg a varrógépemet viszem el!
Legyen! Ha így döntöttél, majd tudatom Bennyvel.
Rendben.
- Jól vagy, Benny? - Jól vagy?
Remek, akkor már szóltál neki?
- Felgyorsultak az események. - Hogy értve?
Kilenc órát töltöttél egy cukkinifalu megcsinálásával.
Vigyázz magadra, fiam!
Köszönj el a nevemben Caroltól és Sue-tól, apa!
- Viszlát, Benny! - Viszlát!
- Szerinted nem esik baja? - Hétvégére halott lesz.
Szóval tényleg csináltál egy egész falut cukkiniből?
Igen. Vagyis alapzatnak sütőtököt használtam.
Stabil alapok kellenek.
És apád kidobott?
Igen, hihetetlen. Nincs munkám, nincs hol laknom.
Minden vagyonom egy varrógép
- és ez az ütős lila cipő. - Király.
El tudom ezeket itt raktározni?
Igen. Tedd be a szekrénybe!
Csodás. Köszönöm, Kicsi Karen! Angyal vagy.
Ez ám a nagy szekrény!
Nem, nem az az ajtó. Eggyel arrébb.
Az a titkos átjáró.
Nem is tudtam, hogy van titkos átjárótok.
- Dehát épp azért titkos, nem? - De.
Ha mindenki tudná, akkor simán átjáró lenne.
Az közel sem olyan király, igaz?
Ejha, azért egy igazi rejtekalagút... Nem semmi!
Bár nekem lenne rejtekalagutam!
- Ez így azért fura. - Igen, kicsit az. Bocsánat!
Öt kupica búfelejtőt!
Nem szolgálunk ki ismeretleneket.
Hát jó!
Én Tom King vagyok.
Tuti Franco.
Nicholas Fraser.
Telky Jávor. És...
Steve.
Hát, a Stevent jobban szeretem.
Nem nagy cucc. Jó a Steve is.
Mindjárt üresedés lesz a bandámban.
Igen?
Te!
Lord Rookwood holnap utazik a dagenhami nyári üdülőhelyére.
Megállítod a kocsiját, és a Rowney-erdőbe irányítod, ahol várjuk.
Viccelsz? Nyolcéves vagyok.
Pontosan. Ezért nem fog rád gyanakodni.
Bocsánat, csak hogy tisztázzuk: akkor én már nem vagyok a bandában?
És ha nem állnak meg?
Akkor előhúzod az ugató vasadat, és megállítod őket.
Mi az az ugató vas?
Egy ilyen.
Ó, igen. Már láttam ilyet, igen.
Vágom.
Ki vagy te?
A helyi mészáros. Vagyis igazából csak voltam.
Lecseréltek az unokatestvéremre, Bennyre. Neki saját kései vannak.
Őszintén szólva, nem igazán éreztem.
Tudod, vegán vagyok, és...
Vannak képességeim. Csak nem tudom, hogy aknázzam ki őket.
De úgy érzem, hogy a világban rám is vár valami.
Tudod, valami olyan alkotó jellegű.
Rád mosolygott a szerencse.
- Tényleg? - Igen.
Van egy munkám neked.
Klassz. Mi az?
Amit most mondtam a gyereknek!
Rendben, igazán díjaznék valamiféle visszajelzést.
Nesze!
Jó. Akkor csak megnyomom ezt a gombot, és kijön a csőből.
Hol hordjam? A tiéd hol van?
Így itt van fent, vagy van hozzá tokod?
Van rajta biztosító pöcök?
Mert érzésre olyan, mintha elsülhetne a gatyámban.
Nem. Nincs biztosító pöcök.
Értem. Kicsit veszélyesnek tűnik. Lehet, hogy táskában fogom hordani.
Igen. Tégy úgy!
Rendben.
Holnap. Tíz órakor. Ne bújj ki alóla!
- Steve! - Steve!
Steven!
Ó, szegény lelkem, legyen is bárhol
Dick, mit művelsz? Ezt nem teheted.
Téged nem engedhetlek, igaz? Gyerek vagy. Túl veszélyes.
- És ha ketten mennénk? - Az még rosszabb.
Nézd, nem esik bajom!
Egy kérdés: mit is mondott? Van vagy nincs biztosító pöcök?
Legyél óvatos!
Mert ha ezen rajtakapnak, akkor nyakig ülsz majd a pácban.
Nem kapnak rajta. Miattam ne aggódj!
Az álcázás mestere vagyok.
Szaporán, fiúk! Igen! Igen!
Tehát azt mondod, hogy láttál egy bandát
a hegyi legelőmön, ahogy lopják a szarvasaimat.
És ezt azért tudod,
mert az egy fertályórával későbbi jövőből jöttél.
Pontosan.
Milyen a jövő?
Nagyjából ugyanolyan, mint most.
Vagyis a ruházat fejlődött egy kicsit.
Add azt a táskát!
- Mi ez? - Az egy banán.
És ez?
Az egy olyan vízálló kabát, ha esne.
És ez mi?
Úgy tudom, hogy az egy ugató „sas”.
- Ez egy pisztoly. - Igen, az. Pisztoly.
És a monogram T.K. Te Tom King bandájában vagy.
Sarlatán!
Hogy merészelsz beszállni a hintómba ezzel a légből kapott mesével?
Kérlek!
Ne állj meg, kocsis!
- Ez egy istenverte rajtaütés! - Gyerünk!
Ég veled, Jövőember!
Ki innen!
De kár! Szeretem azt az esőkabátot.
Hol van az emberünk?
Nem egészen a terv szerint alakultak a dolgok.
Kinek a bőrébe bújtál?
A jövőből jöttem.
Csupán egy fertályórányival későbbről.
Ha a jövőből jöttél, akkor tudnod kellett volna, mi következik.
Mi történt?
Te megölted Tom Kinget?
Gyakorlatilag igen. De fiúk, van egy kis előtörténete.
Akkor te bátrabb férfi vagy nálam.
Kimúlt. Szabadok vagyunk!
Igen!
Akkor nem baj?
Gyűlöltük. Hatalmas szívességet tettél nekünk.
Mi? Ráadásul fejlövés?
- De jó! Végre a fejébe látok. - De gusztustalan!
Ő csak a pénzért akarta kirabolni az embereket, pedig nem erről szól.
Nem. Tényleg nem?
- Nem. - Persze hogy nem.
Én tiltakozásból akarok rabolni,
az igazságtalan földtulajdonlás ellen.
És a szegények segítésére.
Azért embert ölni még fogunk?
Igen, persze hogy ölünk embert.
Csúcs.
Hihetetlen, hogy nem szerettétek Tom Kinget.
Hát, valójában nagyon szörnyű dolgokat mondott nekem.
Nagyon szörnyűeket.
Hé, akarsz róla beszélni?
És levaskosozta a bokámat, ami nem szép.
KÉT ÓRÁVAL KÉSŐBB
Nem.
Mert elég érzékeny vagyok a lábamra.
Sose találok olyan bricseszt, ami jó rám, ezért lovagolok mindig oldalnyeregben.
De Tom azt mondta, hogy egy nagylány blúzának tűnök olyankor.
Semmi baj egy nagylány blúzával, nagyra nőtt barátom.
Praktikus, elegáns.
Én majdnem egy évig hordtam egy női ruhát.
Alsónemű nélkül, befújt alám a szellő.
Pompás érzés volt. Próbáld ki!
- Jó lenne. - Nekünk ijesztőnek kell lennünk.
Én csak azt mondom,
ha Jávor egy pompás, laza szabású ruhában jelenne meg,
az szerintem rendben lenne.
- Kényelmesebb lenne. - És szárnyalna az önbizalmad.
A ruha teszi az embert.
- Nyilvánvalóan. - Vagy a nőt.
Nézd csak meg őt! Bricseszben jár, igaz?
- Egyértelműen hölgy. - Várjunk, mi?
Hát, így már minden más.
Mi, te nem tudtad?
De Nicholasnak hívnak.
- Rendben, a valódi nevem Nell. - Mi?
A nők lehetőségei nem épp rózsásak az útonállás területén.
Ezért Nicholasnak hívattam magam, és férfiruhát hordtam.
Mármint ez elég egyértelmű a legtöbb embernek.
- Ne már! - Én el tudok képzelni olyan időket,
amikor a nők és a férfiak ugyanazt a munkát végzik ugyanannyi pénzért.
Ez jó. Tréfálkozik.
- Ez jó. - Én ezt komolyan mondtam.
Ráduplázott. Két poén.
Mi van?
Mintha elszabadult kocsikereket láttam volna ott a halomnál.
Gurult.
Bevettem, odanéztem! Három! Mesterhármas.
Őrület.
Óriási a fickó, igaz?
Tetszik.
Rendben, fiúk! Élmény volt.
Lelécelek. Van pár apró elintézendőm.
Nem leszel az új vezérünk, a spirituális gurunk, az életvezetési tanácsadónk?
- Bocs, hogy mi? - Igen. Most ő a főnök, nem?
Én, vezér?
Talán ez a sorsom.
Hogy vakmerő útonállók bandáját vezessem lóháton átszelve a pusztaságot.
- A szélben lobog a hajam. - Igen.
Bocs!
„Ki vagy te?”
„Dick Turpin vagyok.”
„Nem mészáros vagy?” „Nem, az ezer éve volt.”
- Igen. - „Azért tudok karajt venni tőled?”
„Nem igazán. Ezzel fordulj az apámhoz!”
Kihez beszél?
- A képzeletbeli önmagához. - Olyan jó fej!
„És szűzpecsenyét?”
„Ezt már megbeszéltük, jó? Én most már útonálló vagyok.”
Útonálló vagyok.
- Igen. Vállalom. - Ez az!
De izgalmas! Lehet saját kézfogásunk.
- Igen! - Megrázzuk, és csúsztatjuk.
Ökölpacsi. Fenékrisza.
Fenékrisza nem lesz.
Jól van. Nem te döntöd el, hogy ki a vezér.
Mi döntjük el, hogy ki a vezér, és nem te leszel a vezér.
Oké.
Szerintem Dick legyen a vezér.
Nem egészen biztos, de szerintem ő a legjobb ember a világon.
Szerintem is. Varr nekem ruhát. Szerinted van kebelbarátja?
Várjatok! És én? Na?
Remek útonálló vagyok. Nekem kéne főnöknek lenni.
Nell, szeretünk. Remekül bánsz a pisztollyal, és egy komisz lovon jársz.
De nyomás alatt hajlamos vagy meghajolni.
Nem hajolok meg. Soha nem hajolok meg.
Meghajoltathatatlan vagyok.
Akkor jó. Lehetsz te a vezér.
- Igen. Most hova? - Indulunk vissza, vagy ebédelünk?
Oké. Ebéd vagy vissza?
Mindkettő fantasztikus lehetőség.
Ó, Istenem!
Jesszus, nem bírom ezt a nyomást!
Jó. Mindegy. Nem érdekel!
- Ez meg van oldva. Dick az új vezérünk! - Igen!
És abban a dicsőséges pillanatban megpecsételődött a sorsom,
és legenda született.
Ez egy gyönyörű pillanat, fiúk!
Ilyenkor jöhetne a spéci kézfogásunk.
- Igen. - Én nem fogok kezet!
- Majd meggondolja. - Tudom.
Immár én voltam a vezére a saját, törvényen kívüliekből álló bandámnak.
- Kitaláltnak hangzik. - Nem is.
- Melyik része? - Az egész.
Az egyik percben mészáros vagy, a fura ötleteiddel mórikálod magad.
A következőben meg úgy vagy öltözve, mint aki a jövőből jött.
Igen, az furcsa volt.
Aztán hirtelen te vagy a vezére egy régi haramiabandának.
Jó. Kicsit kitaláltnak hangzik. De biztosítalak titeket, hogy megtörtént.
- Én hiszek neked, Dick. - Köszi, Csóri Martin!
Oké, akkor foglaljuk össze, amit eddig írtam!
Turpin, a pompás hollófekete hajával,
kimászik a felborult hintóból,
és szemtől szembe találja magát a feltüzelt Tom Kinggel.
Azután, magára mit sem gondolva,
Dick Turpin bátran és hősiesen fejbe lövi Tom Kinget.
Dick ámítással ráveszi a bandát, hogy vezér lehessen.
Megbabonázza Francót, Jávort a földre teperi,
és elcsábítja Nellt, aki láthatóan szerelmes belé az első perctől.
- Így volt? - Igen, többé-kevésbé.
Ejha! Hihetetlen vagy.
Oké. Pompás. Ezt mind leírtam.
Szóval te vagy a bandavezér. Utána mi történt?
Nos, utána csináltam magamnak és a bandának pár elképesztő öltözéket.
- Öltözéket? - Igen, tudod. Hogy jól nézzünk ki.
Nem bírom tovább hallgatni ezt a szart!
Imádom.
Milyen a köpeny? Túl hosszú?
- Van túl hosszú köpeny? - Helyes válasz.
Ti hogy érzitek magatokat?
- Kicsit furán. - Nekem tetszik.
Ez a nekem való.
Bocs, ez bőr?
Nem. Meglepő, de műbőr. Bőrlevélbőr.
Szépen csillog, tartós, tisztára törölhető.
- Az vérnél praktikus, igaz? - Igen.
Hihetetlenül jól nézünk ki.
Valaki rajzoljon le minket!
Alf!
Rajzoljon le valaki más!
Vigyázz, Dick! Megjött Jonathan Wilde.
- Az ki? - A haramiavadász generális.
Nem hazudok, olyasvalakinek hangzik, akit jobb lenne kerülnünk.
Nem, Dick. Ő egy csaló.
Alkut kötött Tom Kinggel.
- Igen. Veszélyes alak. - Igen.
Ide hallgass, ha ki akarsz szállni az egészből, én nem hibáztatlak!
- Semmi baj. - Mi itt leszünk, Dick.
Meghalnék érted, Dick.
Jó tudni!
Rendben, fiúk, álljatok mögém! Próbáljatok fenyegetően nézni!
Nell, hadd beszéljek én!
Mr. Wilde!
Meg kell mondjam, valamivel kisebb, mint képzeltem.
Én vagyok Jonathan Wilde.
Igen. Így már jobban világos.
- Ő a fiam, Christopher. - Szervusz, Christopher!
A hitvesemmel jelenleg nincs gyermekfelügyelőnk.
A tököm kivan.
Christopher, eredj, ülj oda!
Akkor térjünk az üzletre!
Az üzletre.
Mr. Turpin, a hírneve megelőzte önt.
Igazán?
Nem sokan vették volna a bátorságot, hogy szembeszálljanak Tom Kinggel.
King zsarnok volt. Nem szeretem a zsarnokokat.
Akkor szerencse, hogy barátként jöttem.
Kingnek és nekem volt egy bizonyos megállapodásunk.
És most, hogy ő eltávozott, és úgy fest, ön az új vezér,
azon tűnődtem, hogy hajlana-e hasonló mértékű együttműködésre.
- Igazán roppant egyszerű. - Apa!
Ön csinálja tovább, amit szokott,
- anélkül, hogy a bitót kockáztatná. - Apa!
Megnézzük, hogy mit lopott, én a nagy részét megtartom,
talán egy-két holmit újra eladok az eredeti tulajdonosának.
- Apa! - Mi az?
Találtam egy döglött molyt.
Christopher, Mit mondtam én neked, mielőtt ideértünk?
Egy szót se, amíg dolgozol.
Akkor miért mondod nekem a döglött molyt?
Nagyon nagy.
Tedd le!
Már döglött.
Christopher, tedd le azt a molyt, vagy a kocsiban fogsz várni!
Elnézést! Imádni való, de olykor...
Jó, szóval mennyi lenne pontosan az ön része?
Kilencvenöt százalék.
Kilencvenöt száza... Kész rablás!
Rengeteg költségem van, Turpin.
Besúgók megvesztegetése, kémhálózat, Christopher úszóedzése.
- Az úszás fontos. - Az.
Gondolja, hogy tud egy kicsit engedni?
Ide hallgasson, sok embert küldök bitófára!
Vigyázz, Dick! Szerintem lehet, hogy fenyeget minket.
Ez nem fenyegetés.
Kiváló csapatot alkothatnánk.
Nekem már van egy kiváló csapatom.
A nevünk Essexi Banda, és nem dolgozunk senkinek.
Milyen kár!
Ön, uram, épp most írta alá a saját halálos ítél...
Az ég szerelmére, Christopher, szíveskednél abbahagyni?
Attól tartok, elfogják önt és a bandáját,
és akasztófára kerülnek Tom King meggyilkolásáért.
Ó, igazán? És ki fog el minket?
- Én. - Ön, és kinek a serege?
Én, és az én seregem.
És pontosan kik a tagjai?
Christopher és az a megpörkölt moly?
Nem, én, és az igazi seregem.
Igen, igazán lenyűgöző.
Senki sem menekülhet a haramiavadász generális elől.
- Fiúk, a titkos átjáróba! - Mi?
- Futás! Fuss! Fuss, fuss! - Gyerünk! Jávor!
- Franco! - Hallgassunk Dickre!
Nem tudtam, hogy itt van titkos átjáró.
Dehát épp azért titkos, nem?
Nos, igen, értem, hogy mondja.
Gondolom, ha mindenki tudná, akkor simán átjáró lenne.
Én is ezt mondtam.
Látja, nem különbözünk annyira, maga meg én.
Miért nem dolgozik nekem?
Erre nem fog sor kerülni.
Tudja, Tom King régimódi útonálló volt.
Én az új módit követem.
Működésem alatt kevesebb lesz az erőszak,
több a sárm, talán több az elegancia.
Nem tömjük az ilyen pénzeszsákok zsebét.
A népnek adjuk, a szegény embereknek.
Mint Kicsi Karen és Alf, aki nem tud rajzolni.
Igen.
Még találkozunk, nagy állú!
Üdvözlöm! Segíthetek?
Komolyan, ki tesz szekrényt egy titkos átjáró mellé?
- Legalább az ajtók legyenek más színűek! - Pontosan. Színkódolják!
Tudod, a szekrény praktikus. Zöld vagy barna, nem?
A titkos átjáró titokzatos, szóval lila.
- Vagy türkiz. - Pontosan.
Simán legyen kis tábla az ajtókon, mint a vécéken, és kész!
Egy titkos ajtón nem lehet tábla, Lizzy, a hal!
Úgy már nem lenne titkos, igaz?
Mit szólnátok egy kitapintós, Braille-írásos táblához?
Te tudsz Braille-írást olvasni?
Nem, de titkos átjáróba nem mennék be. Frászt kapok tőlük.
Bár lenyűgöző, mint minden szekrényről szóló csevej,
mégsem hiszem, hogy bekerülne a cikkembe.
De még jön az izgalmas vége.
- Jön? Minek a vége? - Neked. Felakasztanak.
Nem akasztanak fel. Nem érted?
Engem elkaptak, de a bandát előbb megmentettem.
Így szabadok, hogy ők is megmentsenek. Tökéletes.
Igen. Igen, tényleg tökéletes. Nyilván jönnek.
Jönni fognak. Hősiesen és bátran megöltem Tom Kinget.
Aztán megmentettem őket Jonathan Wilde-tól. Szeretnek.
Igen, úgy van. Persze. És amikor megmentenek,
veletek tartok, és írok egy könyvet a kalandjaitokról.
Dick Turpin kalandjai.
És mi van, ha nem mentenek meg, és fellógatnak?
Hát, akkor inkább csak ilyen füzetke lesz.
Füzetke?
- Csattanós füzetke. - Csattanós füzet...
Nem akarok csattanós... Senki nem akar csattanós füzetke lenni.
Én szívesen lennék csattanós füzetke.
Na akkor...
Mindenki vissza a szekérre!
Ez az utolsó alkalom a vécéhasználatra.
Az életben.
Kérlek, győződjetek meg róla, hogy minden személyes tárgyat visztek!
Köszönöm!
Margaret, rajtad a sor! Gondolj a férjedre!
Tökéletes.
Azért ez elég veszélyes. Azok az izék nagy lendületet tudnak venni.
- Milyen izék? - Azok a karikák.
- A kerekekre gondolsz? - Igen.
- Erre tervezték őket. - Tudom.
Csak jelzem. Nehogy bárkinek baja essen.
Nemes dolog tőled, ahhoz képest, hogy mindjárt felakasztanak.
Geoffrey, tudom, nem mindig értettünk egyet,
de hadd mondjam el, nagyon élveztem az együtt töltött időt!
Okés! Vigyázz magadra, Dirk!
- Igazából Dick. - Tök mindegy.
Ne szívódj fel, jó?
Valamit az utolsó szó jogán?
Igen. Adj egy percet!
Tudom, mit gondoltok.
„Ki ez a fickó, ezzel a hihetetlen arcéllel?
Hol csináltatja a haját? Szuper a felöltője.”
Ezek a dolgok nem fontosak. Vagyis de, egy kicsit.
Ami fontos, hogy a nevem Dick Turpin,
és egy szép napon én leszek egész Anglia leghíresebb útonállója.
Szó szerint mindjárt felakasztanak, te idióta!
Igazából nem vagyok idióta, mert a bandám jön, és megment.
Igazából már itt is vannak.
Hadd mutassam be egy jó barátomat!
Jávor!
Annyira jó lett volna!
Muris ez a fickó!
- Akasszátok fel! - Bocsánat!
Hadd tegyem vissza!
Istenkém, megigazítom, hogy kiláss!
Meg is vagyunk. Látsz? Igen, kezdheted!
Elég legyen!
Gyors megjegyzés a bandámnak:
Ha már mentést terveztek,
a jó időpont az lenne, mielőtt a kötél megszorul.
Fiúk?
Óriási. A legjobb akasztás, amin valaha voltam.
Fiúk? Fiúk!
Ugyan, srácok! Ne csináljátok már!
Srá...
Mire vársz? Lődd el a kötelet!
- Gyorsan! - Ne sürgess már!
Ezek a vacakok hajlamosak kicsit félrehordani.
Szándékosan csináltad. Nem is akarod megmenteni.
Jóságos ég! Most haldoklik!
Nézd, az egész teste rángatózik!
Nyugi már! Nem halt meg. Csak újratöltöm.
Hagyjuk! Majd az én módszeremmel!
Jövünk, Dick!
Őrök! Kapjátok el!
Hihetetlen, eljöttél!
Persze. Te vagy a legjobb ember a világon.
Tudom.
Annyira, de annyira kényelmes!
- Jávor! - Bocs, cimbora!
Lépjünk le!
Jaj ne, már megint!
Járt mostanában valami jó szekrényben?
Hogy van, nagy állú?
Mostanra biztos nyilvánvaló, hogy Jonathan Wilde elől sosem menekülhet.
- Ideje... - Apa!
- Ideje, hogy... - Apa!
- Az ég szerelmére, mi az? - Kerék!
Amúgy én ezt előre jeleztem.
Muszáj végig ezen a kicsi lovon ülnöm?
Ne nyafogj már! Ilyen rövid idő alatt csak ezt sikerült.
Mégiscsak én vagyok a vezér. Egy nagyon kéne lovagolnom.
Ennél nagyobb kutyán is ültem.
Jó. Lássunk hozzá!
Christopher, egy körözési plakát lényege,
hogy aki látja, felismerje azt, akit ábrázol.
Ez olyan, mint egy ruhába bújt teknős.
- Ki rajzolta? - Alf.
Alf? Alf a fogadóból?
Mindenki tudja, hogy kétbalkezes!
- Hányat csináltattál ebből? - Háromezret.
Ördög és pokol, Christopher! Mikor kezdődik újra az iskola?
KÖRÖZÉS ÉLVE VAGY HALVA
TÖRVÉNYTELEN ORSZÁGÚTI RABLÁS ELKÖVETÉSE MIATT
A feliratot fordította: Binder Natália