ANGLIJA, 1735. GADS
- Šļuku, dārgā? - Nevarēju sagaidīt.
ĪSI PIRMS GULĒTIEŠANAS
Soltlij, izbeidz.
Milzu briljantu, dārgā?
Nū! Uz priekšu! Nū, nū!
Kas, pie velna, notiek?
Lielceļa laupītājs, kungs. Jūs aplaupa.
- Ko lai iesāk? - Tava dueļu pistole!
Jā. Protams.
Lūdzu, kučieri. Lai veicas!
Jums jāpiekrīt, ka mana ir lielāka.
Kungs augstais!
- Būs jābēg. - Nezinu, vai šai kleitā to spēšu.
- Ko jūs izdarījāt ar manu sievu? - Esmu šeit.
Kas, pie velna, jūs esat?
Dārgais, tas ir Diks Tērpins.
Nu ko tad jūs uzreiz neteicāt? Burvīgi!
Visi grib, lai viņus aplaupa Diks Tērpins -
visu laiku slavenākais un žilbinošākais lielceļa laupītājs.
Lūdzu! Ņemiet visu manu naudu!
Ņemiet manas bikses! Vispār ņemiet manu sievu!
Es pazūdu. Atā!
Dīvains cilvēks.
Kundze, aplaupīt jūs līdz pēdējai vīlītei bija liels prieks.
Varbūt īstu skūpstu?
Labprāt. Vienīgi es tikko sapratu, ka karieti neviens nevada.
Viens skūpsts nekaitēs.
Eu, Tērpin!
Mosties. Tu laikam atkal sapņo, draugs.
Tas ir Diks Tērpins!
Visi grib, lai viņus aplaupa Diks Tērpins.
Tu atkal miegā runāji.
Vienā brīdī centies mani noskūpstīt, ērms tāds.
Tiešām? Kā tev patika?
Savāc mantas. Mēs ejam.
Lieliski. Vai pusdienās?
Nē, tevi tūlīt pakārs.
Skaidrs. Un pusdienas pēc tam?
Kāds idiots...
MEKLĒ ESEKSAS BANDU
Profesionālu apraudātāju jūsu pakāršanai, kungs?
- Ko varat piedāvāt? - Kaut ko īpašu.
Divas bēdīgas večas un skumju zēnu. Puskronu?
Tik skumjš viņš neizskatās.
Labi.
Nu tad varbūt kaut ko no mūsu īsto atraitņu līnijas?
- To es saprotu! - Jā. Visām vīri miruši nesen.
Īstas asaras ir standarts.
Paskatieties uz Mārgaritu, kungs. Paskatieties!
Klasisks nepārtraukts bēduģīmis.
- Izsaku līdzjūtību. - Paldies.
Mārgarita man patīk. Viņai saku jā! Esam vienojušies!
Drīz tiekamies!
Cik pāragri!
Vispār, Mārgarita, pataupi to galamērķim. Tu drusku bojā omu.
PĒDĒJĀ LĀSĪTE
Tagad būs īss spirdzinājumu pārtraukums.
Kas notiek?
Mums pirms pakāršanas ir atļauts iedzert.
Ejam! Es izmaksāju.
Ja kāds pēc pusstundas nebūs ratos,
es aizbraukšu bez jums, skaidrs?
Sveiki. Mani sauc Nabaga Mārtins, un es nošāvu vistu.
Sveiks, Nabaga Mārtin.
Sveiki. Mani sauc Zivju Lizija, un es draudēju nodedzināt siena kaudzi.
Sveika, Zivju Lizij!
Mūsu laikos var dabūt karātavas par jebko.
Sveiki. Mani sauc Asmens Bills,
un es nogalināju 26 savus radiniekus.
Sveiks, Asmens Bill!
Un tu?
Viņu sauc Diks Tērpins, un viņš ir lielceļa laupītājs.
- Kas esat jūs? - Elaiza Bīna, rakstniece.
Pabīdieties. Es aprakstu patiesus noziegumus.
- Tiešām? - Jā.
Agrāk rakstīju skaistas lugas, dzeju, bet nevienu tas neinteresēja.
Kā uzraksti par baisu slepkavību, tā visi lasa aizgūtnēm.
Kāpēc tā, jūsuprāt, notiek?
Nezinu. Šķiet, cilvēkus noziedznieki fascinē.
Mani lasītāji gribētu dzirdēt jūsu stāstu.
Nav jau nekā stāstāma. Es uz vistu nemaz netēmēju.
Nē, nē, nē. Tavu ne, Nabaga Mārtin.
Jūsējo. Diks Tērpins!
Diks Tērpins. Es par tevi esmu dzirdējis.
Tu nošāvi Tomu Kingu. Sašķaidīji viņam visu seju.
Smuki nostrādāts.
Cilvēki tiešām gribētu dzirdēt manu stāstu?
- Īsti ne. - Jā, lūdzu.
Man stāstus stāstīja mamma.
Nu, Dik, stāstiet vien!
Es domāju, ka jūs cilvēkiem šķitīsiet aizraujošs.
Nezinu. Man ir neērti. Es...
Es piedzimu miesnieka ģimenē Hempstidas ciemā.
Ak dievs. Es eju pamīzt.
Man bija laimīga bērnība, un es mīlēju tēti.
Bet pieaugot es sapratu, ka miesnieka dzīve nav domāta man.
Tu to trusi jau nokāvi?
Nē, bet no kabačiem uzbūvēju veselu ciemu!
Reku mēs abi - no paprikas.
Tas esi tu - tāds dusmīgs. Ne tik dusmīgs kā tagad.
Cik ilgi tu to darīji?
Deviņas stundas.
Kad būsi pabeidzis to, vai nokausi tos gulbjus?
Ne jau Kerolu un Sū! Viņas viena otru mīl.
Es nemaz nezinu, kā gulbjus kauj.
Nospārda? Nodur? Nosit ar kurpi?
Reizēm es uz tevi skatos un domāju: "Vai tu vispār gribi būt miesnieks?"
Skaidrs, ka negribu. Es esmu vegāns.
Kopš piecu gadu vecuma. Es dzīvniekus mīlu.
Tā nav mana dzīve, tēt, bet tava, saproti?
Jā, tu vienmēr esi bijis ērmots.
Tā zīmēšana, dīvainās idejas, savādie tērpi...
Tu esi mans dīvainākais bērns.
Es esmu vienīgais bērns.
Man ir sajūta, ka man ir lemts kaut ko paveikt.
Kaut ko dižu, kaut ko radošu.
Nu ko.
Ja tā tu domā, tad jau laikam es varu pasaukt tavu brālēnu Beniju.
Viņam patīk nogalināt dzīvniekus. Tavā prombūtnē jau ir pastrādājis.
- Viņam ļoti padodas. - Zinu. Viņam garšo gaļa.
Viņam patīk par to runāt, to aiztikt, viņam ir savi naži...
Sauc Beniju, tēt. Tā tev būs labāk.
Es iešu piepildīt savus sapņus.
- Esi pārliecināts? - Jā.
Nu, es gan grasījos to visu atstāt tev.
Tagad viss tiks Benijam. Un tava istaba.
Bet manas mantas?
Droši vien būs jāsadedzina. Jāizmet laukā.
Labi, tēt. Es paņemšu tikai purpurkrāsas kurpes un savu šujmašīnu.
Jā. Nu, ja tāds ir tavs lēmums, tad es Benijam paziņošu.
Labi.
- Sveiks, Benij. - Sveiks.
Lieliski! Biji jau pateicis?
- Viss virzījās uz sprādzienu. - Kādā ziņā?
Tu deviņas stundas grebi kabaču ciemu!
Rūpējies par sevi, dēls!
Atvadies manā vietā no Kerolas un Sū, tēt.
- Uz redzi, Benij! - Uz redzi.
- Kā domā, viņam viss būs labi? - Līdz nedēļas beigām jau būs beigts.
Tu tiešām no kabačiem izgrebi veselu ciemu?
Jā. Vispār pamatam izmantoju ķirbjus. Pamats vajadzīgs stingrs.
Un tētis tevi padzina?
Jā, neticami. Man nav ne darba, ne pajumtes.
Man pieder tikai šī šujmašīna
- un šīs varenās purpurkrāsas kurpes. - Forši.
- Nav kāda vieta, kur varu tās paglabāt? - Jā. Ieliec skapī.
Lieliski. Paldies, Mazā Karena. Tu esi briljants.
Liels gan skapis!
Nē, ne tajās durvīs. Blakus.
Tā ir slepenā eja.
Nezināju, ka jums ir slepenā eja.
- Nu slepena taču, ne? - Jā.
Ja par to zinātu visi, tā būtu parasta eja. Ne tuvu nav tik forši, ne?
Oho, bet slepenā eja? Paskat tik! Kaut man būtu slepenā eja.
- Izklausās dīvaini. - Jā, taisnība. Piedod.
Piecas glāzes bēdu bendes!
Nepazīstamos neapkalpojam.
Labi.
Es esmu Toms Kings.
Godulis Plikkauls.
Nikolass Freizers.
Alnis Pleķis un...
Stīvs.
Man labāk patīk "Stīvens".
Nekas, der arī Stīvs.
Manā bandā drīz būs brīva vieta.
Ak tā?
Tu.
Rīt lords Rukvuds brauks uz savu vasaras rezidenci Dagenemā.
Tu viņa karieti apturēsi un novirzīsi uz Raunijas mežu, kur jau gaidīsim mēs.
Tu joko? Man ir astoņi gadi.
Tieši tā. Tu neradīsi aizdomas.
Atvaino, es precizēšu. Tas nozīmē, ka es vairs bandā neesmu?
Ja nu viņi neapstājas?
Tad tu izvilksi savu rejošo dzelzi un viņus piespiedīsi.
Kas ir rejošais dzelzis?
Viens no šiem.
Jā, tādus es esmu redzējis, jā. Skaidrs.
Kas tu tāds?
Vietējais miesnieks. Vispār bijušais.
Manā vietā paņēma brālēnu Beniju. Viņam ir savi naži.
Ja godīgi, mani tas neaizrāva.
Redziet, esmu vegāns, un...
Prasmes man ir, es tikai nemāku tām pieslēgties.
Bet man ir tāda sajūta, ka kaut kas mani pasaulē gaida.
Kaut kas tāds radošs.
Tev ir paveicies.
- Tiešām? - Jā.
Man tev ir darbiņš.
Forši. Kāds?
Tas, ko tikko liku darīt viņai!
Tā, laikam es priecātos par kādu atsauksmi.
Ņem.
Labi. Tātad es piespiežu šo pogu, un tā pa cauruli izlido laukā.
Kā man to valkāt? Kur tu liec savējo?
Vai te augšā, vai tomēr ir arī maksts?
Vai drošības slēgs ir? Jo ir sajūta, ka varētu izšaut man biksēs.
Nē. Drošības slēga nav.
Skaidrs. Liekas drusku bīstami. Varbūt nēsāšu to somā.
Jā. Dari gan tā.
Labi.
Rīt. Desmitos. Nenorausties!
- Par Stīvu! - Par Stīvu!
Es esmu Stīvens.
O, mana nabaga dvēsele Lai kur tā atrastos
Dik, ko tu dari? Tu nedrīksti to darīt.
Es taču nevarēju laist tevi. Tu esi bērns. Tas ir pārāk bīstami.
- Varbūt ejam abi? - Tas būs vēl sliktāk.
Man nekas nenotiks.
Tikai viens jautājums. Kā viņš teica? Ir drošības slēgs vai nav?
Esi uzmanīgs.
Ja tevi tai brīdī pieķers, tev būs lielas nepatikšanas.
Mani nepieķers. Neuztraucies.
Esmu maskēšanās meistars.
Aiziet, zēni! Nū, nū!
Tātad jūs sakāt, ka redzējāt vīru bandu
manā labākajā laukā zogam manus briežus.
Un jūs to zināt tāpēc,
ka esat no 15 minūšu tālas nākotnes.
Tieši tā.
Kā nākotnē ir?
Apmēram tāpat kā tagad.
Tērpi ir drusku attīstījušies.
Dodiet to somu!
- Kas tas ir? - Banāns.
Un šis?
Ūdensnecaurlaidīgs pončo, ja sāk līt.
Un šis?
Ja nemaldos, to sauc par rejošo "celsi".
- Tā ir pistole! - Jā, pareizi, pistole.
Ar iniciāļiem T. K. Tu esi no Toma Kinga bandas!
Šarlatāns!
Kā tu uzdrīksties kāpt manā karietē ar šādu blēņu stāstu?
Lūdzu!
- Neapstājies, kučieri! Slēpnis! - Aiziet!
Paliec sveiks, cilvēk no nākotnes!
Laukā!
Cik žēl. Man tas pončo patīk.
Kur viņš ir?
Man īsti negāja pēc plāna.
Par ko esi saģērbies?
Es esmu no nākotnes.
Tikai 15 minūšu tālas.
Ja esi no nākotnes, tad šo tev vajadzēja paredzēt.
Kas notika?
Tu nošāvi Tomu Kingu?
It kā jā, bet, puiši, visam ir neliels konteksts.
Tad tu esi varonīgāks vīrs par mani.
Viņa vairs nav! Mēs esam brīvi!
Jā!
Jums nav iebildumu?
Mēs viņu ienīdām. Tu mums ļoti izlīdzēji.
Ko, un tieši galvā?
- Smuki! Varu ieskatīties viņa prātā. - Cik pretīgi!
Viņš gribēja aplaupīt cilvēkus naudas dēļ, bet ne tāpēc mēs to darām.
Nē. Vai tad nē?
- Nē! - Nē, protams, ne.
Es gribu laupīt, protestējot pret zemes mantošanu.
Un palīdzēt nabagiem.
- Bet nogalināsim vienalga? - Nu protams.
Forši.
Neticami, ka jums Toms Kings nepatika.
Nu, vispār man viņš ir pateicis ļoti briesmīgas lietas.
Ļoti briesmīgas.
Ei! Vai gribi par to parunāt?
Un ka man ir resnas potītes, un tā nedrīkst!
PĒC DIVĀM STUNDĀM
- Nē. - Visu par kājām es uztveru sāpīgi.
Es nevaru nopirkt sava izmēra bikses, tāpēc jāju, sēdēdams sāniski.
Bet Toms teica, ka tā es izskatos pēc lielo meiteņu blūzes.
Izskatīties pēc lielo meiteņu blūzes nav nekas slikts.
Tās ir praktiskas, elegantas.
Es reiz gandrīz gadu nostaigāju kleitā. Bez apakšveļas, jūt vējiņu...
Lieliska sajūta. Pamēģini!
- Jā, labprāt. - Mums jāizskatās baisiem.
Es tikai saku:
ja Alnis ierastos satriecošā brīvi krītošā kleitā,
es būtu tikai par.
- Būtu daudz ērtāk. - Un pašapziņa celtos vai debesīs.
Tērps dara vīru!
- Var redzēt. - Vai sievu.
Zin, paskaties uz šo puisi! Satērpies biksēs, jā?
- Skaidri redzams - dāma. - Pag, ko?
Tas visu maina.
Kā, jūs nezinājāt?
Bet tevi sauc Nikolass.
- Nu labi, mans īstais vārds ir Nella. - Ko?
Lielceļa laupītāju arodā sievietēm īsti nav izredžu.
Tāpēc es pieņēmu vārdu Nikolass un saģērbos kā vīrietis.
Tas ir skaidri redzams. Vairumam cilvēku.
- Nevar būt! - Ziniet, es spēju iedomāties laikus,
kad sievietes un vīrieši darīs vienādu darbu par vienādu samaksu.
Tas man patīk! Viņš plēš jokus!
- Labs! - Vispār es runāju nopietni.
Divkāršais! Divi.
Kas ir?
Likās, ka pie tā paugura redzēju nosprukušu riteni.
Ripojam.
Viņš mani piespieda paskatīties! Trīs! Hatriks!
Trakums.
Viņš ir lielisks, ne?
Man viņš patīk.
Labi, puiši, bija prieks. Es tīšos. Šis tas jāpadara.
Pag, vai tad nebūsi mūsu jaunais vadonis un, nu, spirituālais guru un dzīves koučs?
- Pag, ko? - Jā. Tagad viņš ir galvenais, ne?
Es? Vadonis?
Varbūt tas ir mans liktenis.
Vadīt žilbinošu noziedznieku bandu, jāt cauri tīrelim...
- Manus matus plivina vējš... - Jā.
Atvaino.
"Kas tu tāds?"
"Esmu Diks Tērpins."
"Vai tu neesi miesnieks?" "Nē, tas bija sen."
- Jā! -"Bet karbonādi no tevis var nopirkt?"
"Īsti ne. Par to jārunā ar manu tēti."
Ar ko viņš runā?
- Ar iedomu tēlu. - Viņš ir tik stilīgs!
"Un cūkgaļas medaljonus?"
"Mēs par to jau runājām. Tagad esmu laupītājs."
Es tiešām esmu laupītājs.
- Jā. Es to darīšu. - Jā!
Aizraujoši! Vajadzētu savu rokasspiedienu.
- Jā! - Drusku pakrata, pavelk.
Sasit dūres. Pagroza dibenu.
Nekādu grozīšanu!
Tā, tu nevari izlemt, kurš būs vadonis. To izlemsim mēs, un tu vadonis nebūsi.
Labi.
Vadonim jābūt Dikam.
Īsti nezinu, bet viņš šķiet labākais cilvēks pasaulē.
Jā. Viņš man uzšūs kleitu! Domā, viņam labākais draugs ir?
Paga, bet es? Jā?
Es esmu labākais laupītājs. Galvenajam jābūt man.
Nella, mēs tevi mīlam. Tu lieliski šauj un vareni jāj.
Bet spriedzes priekšā tu sabrūc.
Es nebrūku. Es nekad nebrūku.
Es esmu nesabrucināma.
Nu labi. Vari būt vadone.
- Jā. Kur tagad dosimies? - Atpakaļ vai pusdienās?
Labi. Pusdienas vai atpakaļ.
Abas izvēles ir fantastiskas. Ak dievs!
Ak dievs, es nevaru izturēt tādu stresu! Labi, man vienalga!
- Izlemts! Diks ir jaunais vadonis! - Jā!
Un šajā lieliskajā mirklī tika izlemts mans liktenis
un piedzima leģenda.
Brīnišķīgs brīdis, draugi! Te derētu īpašais rokasspiediens.
- Jā! - Rokasspiedienam nepiekrītu!
- Gan viņa pārdomās. - Zinu.
Tagad es biju pilntiesīgs noziedznieku bandas vadonis.
- Izklausās pēc izdomājuma. - Nē.
- Kas tieši? - Viss.
Vienu mirkli tu esi miesnieks, kas mētājas ar dīvainam idejām.
Jau nākamo - pārģērbies par kaut kādu nākotnes cilvēku.
- Jā, tas bija drusku dīvaini. - Un piepeši tu vadi noziedznieku bandu?
Nu labi, tas izklausās drusku izdomāti. Bet es galvoju, ka tā bija.
- Es tev ticu, Dik. - Paldies, Nabaga Mārtin.
Tā, pārlasīsim, ko tiktāl esmu uzrakstījusi.
Tērpins ar saviem krāšņajiem kraukļmelnajiem matiem
izrāpjas no apgāztās karietes
un nonāk aci pret aci ar pārskaitušos Tomu Kingu.
Tad, ne mirkli nedomādams par sevi,
Diks Tērpins drosmīgi un varonīgi iešauj Tomam Kingam sejā.
Diks panāk, ka banda viņu izrauga par jauno vadoni.
Viņš apbur Goduli, Alni nogāž gar zemi
un pavedina Nellu, kas acīmredzami viņā ir iemīlējusies.
- Pareizi? - Nu jā, aptuveni.
Oho! Jūs esat satriecoša!
Lieliski! Tas viss man ir. Tātad jūs vadāt bandu. Kas notiek tālāk?
Tālāk es sev un bandai uzšuvu satriecošus tērpus.
- Tērpus? - Jā, gribēju, lai labi izskatāmies.
Es šito sūdu vairs nespēju klausīties.
Dievinu!
Kā apmetnis? Par garu?
- Vai apmetnis var būt par garu? - Pareizi.
Kāda jums ir sajūta?
- Drusku dīvaina. - Man patīk.
Es vienkārši jūtu, ka ir pareizi.
Atvaino, tā ir āda?
Nē, mākslīgā āda. No pastinakiem.
Gaismā mirdz, izturīga, var noslaucīt.
- Noderēs, kad būs asinis, jā? - Jā! Mēs izskatāmies satriecoši.
Patiesībā lai mūs kāds uzzīmē!
Alf!
DIKS
Uzzīmējiet kāds cits!
Uzmanies, Dik. Ieradies Džonatans Vailds.
- Kas viņš ir? - Zagļu ķērāju ģenerālis.
Nemelošu - izklausās, ka mums no viņa vajadzētu izvairīties.
Nē, Dik. Viņš ir blēdis. Ar Tomu Kingu viņam bija vienošanās.
- Jā. Viņš ir bīstams. - Jā.
Klau, ja tu no šī visa gribi atteikties, es tevi nevainošu.
- Viss ir labi. - Mēs būsim ar tevi, Dik.
Es tevis dēļ iešu nāvē, Dik.
Labi, ka to zinu.
Draugi, stāviet man aiz muguras. Mēģiniet izskatīties draudīgi.
Nella, ļauj runāt man.
Vailda kungs.
Jāsaka, esat nedaudz mazāks, nekā iztēlojos.
Es esmu Džonatans Vailds.
Jā. Tā ir loģiskāk.
- Tas ir mans dēls Kristofers. - Sveiks, Kristofer.
Patlaban ar sievu esam bez aukles.
Nevaru to izturēt.
Kristofer, ej un pasēdi tur.
Nu! Pie lietas.
Pie lietas.
Tērpina kungs... Jūsu reputācija jūs apsteidz.
Tiešām?
Tikai retajam pietiktu drosmes izaicināt Tomu Kingu.
Kings bija tirāns. Man tirāni nepatīk.
Tad jau labi, ka esmu ieradies kā draugs.
Mums ar Kingu bija sava vienošanās.
Un tagad, kad viņa vairs nav un jūs esat jaunais vadonis,
es iedomājos, ka varbūt jūs būtu ieinteresēts līdzīgā sadarbībā.
- Viss ir vienkārši. - Tēt.
Jūs turpināt darīt to, ko darāt,
- bez riska nonākt pie karātavām. - Tēt!
Mēs apskatāmies, ko esat nozaguši. Es paturu lielāko daļu.
Varbūt pat šo to pārdodu atpakaļ vecajam īpašniekam.
- Tēt! - Kas ir?
- Es atradu beigtu naktstauriņu. - Ko es teicu, pirms braucām šurp?
Klusēt, kad tu strādā.
- Tad kāpēc tu stāsti par beigtu tauriņu? - Tas ir ļoti liels.
Liec nost!
Tas jau ir beigts.
Kristofer, tūlīt pat liec nost, vai arī gaidīsi mani ratos!
Atvainojiet. Burvīgs, bet reizēm...
Labi, un kāda īsti būtu jūsu daļa?
Deviņdesmit pieci procenti.
Deviņdesmit pieci pro... Laupīšana gaišā dienas laikā!
Man ir daudz izdevumu, Tērpin.
Kukuļi ziņotājiem, spiegu tīkls, Kristofera peldēšanas nodarbības...
- Peldētprasme ir svarīga. - Jā.
Jūs nevarētu palaist drusku zemāk?
Paklausieties! Es daudzus nosūtu uz karātavām.
Uzmanies, Dik. Liekas, ka viņš mums draud.
Nedraudu.
- Mēs varam būt lieliska komanda. - Man jau ir lieliska komanda.
Mūs sauc par Eseksas bandu, un mēs nestrādājam ne pie viena.
Žēl gan.
Jūs, godātais, tikko parakstījāt savu nāves sprie...
Dieva dēļ, Kristofer, tu vari, lūdzu, izbeigt?
Baidos, ka jūs ar bandu tiksiet aizturēti
un pakārti par Toma Kinga slepkavību.
O, tiešām? Un kurš tad mūs aizturēs?
- Es. - Jūs ar kādu armiju?
Es ar savu armiju.
Un kas tieši ir tā jūsu armija?
Kristofers ar apsvilināto tauriņu?
Nē, es un mana īstā armija.
Jā, ļoti iespaidīgi.
No zagļu ķērāju ģenerāļa neviens neizbēgs.
- Draugi! Slepenā eja! - Kas?
- Aiziet! Ātrāk! Aiziet! - Aiziet! Alni!
- Goduli! - Klausiet Diku!
Nezināju, ka te ir slepena eja.
Slepena taču, ne?
Nē, es saprotu.
Ja par to zinātu visi, tā būtu tikai eja.
Es teicu tāpat!
Redzat? Mēs nemaz neesam tik atšķirīgi.
Nāciet strādāt pie manis!
Nedomāju!
Redziet, Toms Kings bija vecmodīgs laupītājs.
Es esmu jaunmodīgais.
Pie manis būs mazāk vardarbības,
vairāk šarma, varbūt pat elegances.
Mēs naudu neatdosim tādiem bagātniekiem kā jūs.
Mēs to atdosim īstiem cilvēkiem, nabagiem!
Mazajai Karenai un Alfam, kurš nemāk zīmēt.
Jā.
Tiksimies vēlāk, lielais žokli!
Sveiki. Varu palīdzēt?
Nu kurš ierīko skapi blakus slepenai ejai?
- Tad vismaz durvis taisi citā krāsā. - Tieši tā! Sašķiro pa krāsām!
Nu, skapis ir praktiska lieta. Zaļš vai brūns, ne?
Slepenā eja ir noslēpumaina - tātad purpurkrāsa.
- Vai tirkīzzila. - Tieši tā!
Uzliec uz durvīm šiltes kā tualetēm, un miers!
- Uz slepenām durvīm nevar likt šilti! - Tad vairs nebūtu slepenas.
Varbūt uzrakstu Braila rakstā?
Tu mācētu izlasīt?
Nē, bet es slepenā ejā nelīstu. Man no tām bail.
Lai cik aizraujoša būtu saruna par skapi,
diez vai tas rakstā tiks iekļauts.
Bet mums ir aizraujošas beigas.
- Ak tā? Kādas? - Jūs. Jūs pakārs.
Nepakārs. Jūs nesaprotat?
Mani noķēra, bet vispirms es paglābu savu bandu.
Viņi ir brīvi un varēs mani glābt. Ideāli!
Jā. Nē, ideāli. Protams, ka viņi ieradīsies.
Ieradīsies. Es varonīgi un drosmīgi nogalināju Tomu Kingu.
Un tad izglābu viņus no Džonatana Vailda. Viņi mani mīl.
Jā, nē, protams. Un, kad viņi jūs izglābs,
es došos jums līdzi un sarakstīšu par jums grāmatu.
Dika Tērpina piedzīvojumi.
Bet, ja viņi tevi neizglābj un tevi tomēr pakar, ko tad?
Nu, tad tur sanāktu tikai brošūra.
Brošūra?
- Braša brošūra. - Braša broš...
Es negribu brašu... Neviens par sevi negrib brošūru!
Es gribu brašu brošūru.
Nu tā.
Visi atpakaļ ratos!
Tagad ir pēdējā iespēja aiziet uz tualeti.
Mūžā.
Lūdzu, pārbaudiet savas personiskās mantas. Paldies.
Mārgarita, jāsāk! Domā par savu vīru.
Ideāli.
Tas gan ir bīstami. Tām lietām palielinās inerce.
- Kādām lietām? - Tām apaļajām.
- Vai riteņiem? - Jā.
- Tam jau tie domāti. - Zinu.
Es tikai brīdinu. Negribu, lai kāds tiek savainots.
Ļoti cēli, ja to saka cilvēks, kuru tūlīt pakārs.
Džefrij, mēs ne vienmēr esam bijuši vienisprātis,
bet man ļoti patika kopā pavadītais laiks.
Labi. Esi piesardzīgs, Dērk.
- Vispār esmu Diks. - Nav svarīgi.
Sazināsimies, jā?
- Teiksi pēdējo vārdu? - Jā. Vienu mirklīti.
Es zinu, ko jūs domājat.
"Kas ir šis puisis ar fantastiskajiem vaigu kauliem?
Kur viņš frizējas? Viņam ir izcila jaka."
Tās lietas nav svarīgas. Nu, drusciņ ir.
Svarīgi ir tas, ka mani sauc Diks Tērpins
un reiz es būšu slavenākais lielceļa laupītājs visā Anglijā.
Tevi tūlīt pakārs, tu idiot!
Vispār es neesmu idiots, jo mana banda mani tūlīt izglābs.
Patiesībā viņi ir jau klāt.
Atļaujiet jūs iepazīstināt ar manu labu draugu.
Alnis!
Būtu bijis tik labi.
Ar viņu pārsmieties var!
- Kar augšā! - Atvainojos.
Es tūlīt uzmaukšu.
Ak dievs, jāsakārto acu caurumi.
Nu re. Tu redzi? Jā, tagad var.
Diezgan!
Piezīme manai bandai:
ja gatavojāties glābt, labāk būtu to darīt, pirms virve apvijas ap kaklu.
Draugi?
Ģeniāli! Labākā pakāršana, uz kādu esmu bijis!
Draugi? Draugi.
Nu draugi! Beidziet ākstīties.
Dra...
Ko gaidi? Sašauj virvi!
- Ātri! - Beidz mani uztraukt!
Šīs mēdz būt neprecīzas.
Tu to izdarīji tīšām! Tu nemaz negribi viņu glābt!
Ak dievs! Tagad viņš mirst! Re, kā viss ķermenis raustās!
Nomierinies, nav viņš miris! Es tikai pārlādēšu.
Nē. Es darīšu, kā biju plānojis.
Mēs nākam, Dik!
Sargi! Ķeriet viņu!
Neticami, ka ieradāties!
Protams. Tu esi labākais pasaulē.
Zinu.
Nu tik ļoti ērti!
- Alni! - Piedod, draugs.
Laižamies!
Tikai ne atkal.
Esat bijis kādā labā skapī?
Nu, lielais žokli?
Jūs noteikti jau esat sapratis, ka no Džonatana Vailda aizbēgt nevar.
- Laiks... - Tēt!
- Laiks sa... - Tēt!
- Dieva dēļ, kas ir? - Ritenis!
Vispār es brīdināju.
Man visu laiku būs jājāj ar šo mazo zirdziņu?
Beidz žēloties. Citu nevarējām dabūt.
Bet es esmu vadonis. Man vajadzētu lielu zirgu.
Esmu jājis ar lielākiem suņiem.
Labi. Sākam.
Kristofer, jēga noziedznieka portretam ir tad,
ja cilvēki to spēj atpazīt.
Šis izskatās pēc bruņurupuča kleitā.
- Kas to zīmēja? - Alfs.
Alfs? Alfs no kroga?
Visi zina, ka viņš ne vella nemāk zīmēt.
- Cik tādus plakātus uztaisīji? - Trīs tūkstošus.
Sasper jods, Kristofer. Kad atsāksies skola?
MEKLĒ DZĪVU VAI MIRUŠU
PAR IESAISTĪŠANOS PRETLIKUMĪGĀ LIELCEĻA LAUPĪŠANĀ
DIKU TĒRPINU
Tulkojis Imants Pakalnietis