- En dråpe? - Trodde du aldri skulle spørre.
RETT FØR LEGGETID
Å, Saltley, slutt.
Gigantisk diamant, skatt?
Hypp! Hypp!
- Hva i helvete er det som foregår? - Landeveisrøver, sir. Du blir ranet.
- Hva skal vi gjøre? - Duellpistolen din.
Ja. Selvfølgelig.
Vær så god, kusk. Lykke til.
Jeg tror nok min er større.
Gud bedre.
- Vi må løpe. - Vet ikke om jeg kan det i denne kjolen.
- Hva har du gjort med kona mi? - Jeg er her.
- Hvem pokker er du? - Skatt, det er Dick Turpin.
Hvorfor sa du ikke det? Fabelaktig.
Alle ønsker å bli ranet av Dick Turpin,
tidenes mest berømte og kjekke landeveisrøver.
Her, ta alle pengene mine.
Ta buksen min. Ta kona mi.
Jeg drar. Ha det.
Underlig mann.
Frue, det har vært en ren glede å rundstjele deg.
- Hva med et ordentlig kyss? - Jeg har innsett at ingen styrer vognen.
Et lite kyss kan ikke skade.
Hei, Turpin. Våkne opp. Jeg tror du drømmer igjen.
- Det er Dick Turpin. - Alle ønsker å bli ranet av Dick Turpin.
Du snakket i søvne igjen. Du prøvde å kysse meg, din raring.
Hvordan var det for deg?
- Ta med deg sakene dine. Vi drar. - Flott. Er det lunsj?
Nei, du skal bli hengt.
Jeg skjønner. Og så lunsj?
For en idiot.
Profesjonell sørger til hengingen, sir?
- Hva har du? - Spesialtilbud.
To triste hespetre og en nedfor gutt. En halv skilling?
Han virker ikke så trist.
Ok.
Hva med en av våre ekte enker?
- Nå snakker vi. - Alle er nylig etterlatt.
Ekte tårer er standard.
Se på Margaret, sir. Se på Margaret. Hun ser alltid trist ut.
- Kondolerer. - Takk.
Elsker Margaret. Ja til Margaret. Det er en avtale.
Ses der oppe.
For tidlig!
Margaret, vent til vi er der. Du ødelegger stemningen litt.
SISTE FALL
Det blir nå en kort stopp for forfriskninger.
- Hva foregår? - Vi får ta en drink før de henger oss.
Kom igjen. Jeg spanderer.
Er du ikke om bord igjen innen en halvtime,
drar jeg uten deg. Ok?
Hallo. Jeg heter Poorly Martin, og jeg skjøt en høne.
Hallo, Poorly Martin.
Jeg heter Lizzy Fish. Jeg truet med å sette fyr på en høyballe.
Hallo, Lizzy Fish.
Man kan bli hengt for hva som helst.
Hallo. Jeg heter Bill the Blade, og jeg drepte 26 av mine familiemedlemmer.
Hallo, Bill the Blade.
Hva med deg?
Han heter Dick Turpin, og han er landeveisrøver.
- Hvem er du? - Eliza Bean. Jeg er forfatter.
Flytt deg. Jeg skriver historier om ekte forbrytelser.
- Er det sant? - Ja.
Før skrev jeg vakre stykker, dikt, men ingen brydde seg.
Men folk får ikke nok av fæle drap.
- Hvorfor tror du det er sånn, Eliza? - Jeg tror folk er fascinert av forbrytere.
Leserne vil høre din historie.
Ikke mye å fortelle. Jeg siktet ikke på høna.
Nei, nei, ikke deg, Poorly Martin.
Deg. Dick Turpin.
Dick Turpin. Jeg har hørt om deg.
Du skjøt Tom King. Skjøt av ham ansiktet.
Godt jobbet.
Vil folk høre historien min?
- Ikke egentlig. - Gjerne. Mamma fortalte meg historier.
Ut med det, Dick. Jeg tror folk vil synes at du er fascinerende.
Jeg vet ikke helt. Jeg er litt forlegen.
Jeg er sønn av en slakter i landsbyen Hempstead.
Å gud. Jeg går og pisser.
Jeg hadde en lykkelig barndom og var glad i pappa,
men i oppveksten innså jeg at livet som slakter ikke var noe for meg.
Har du drept kaninen ennå?
Nei, men jeg har laget en hel landsby av squash.
Vi to er laget av paprika. Du ser sint ut. Ikke like sint som du er nå.
Hvor lang tid tok det?
Ni timer.
Når du er ferdig, kan du drepe svanene?
Ikke Carol og Sue. De er forelsket. Jeg vet ikke hvordan man dreper en svane.
Sparker man den? Hugger man den? Slår man den med en sko?
Jeg ser på deg og tenker: "Ønsker du engang å være slakter?"
Selvfølgelig ikke. Jeg er veganer.
Har sagt det siden jeg var fem. Jeg elsker dyr.
Det er ikke mitt liv, pappa. Det er ditt liv.
Du har alltid vært litt rar.
Tegner, finner på sære ting, har på deg underlige antrekk.
Du er den rareste av alle barna mine.
Jeg er enebarn, pappa.
Jeg føler det er meningen at jeg skal gjøre noe stort, noe kreativt.
Vel, hvis det er det du føler, kan jeg vel hente inn din fetter Benny.
Han elsker å drepe dyr. Han tok et par skift da du var borte.
- Han er flink. - Jeg vet det.
Han elsker kjøtt. Å snakke om kjøtt, ta på kjøtt. Han har sine egne kniver.
Benny vil være bedre for deg. Jeg kan følge drømmene mine.
- Er du sikker? - Ja.
Jeg skulle etterlate alt dette til deg.
Benny får det nå. Og rommet ditt.
- Hva med tingene mine? - Må nok brenne det. Kaste det ut i gaten.
Greit, pappa. Jeg tar de lilla skoene og symaskinen min.
Greit. Hvis det er valget ditt, sier jeg ifra til Benny.
Greit.
- Står til, Benny? - Står til?
Har du sagt det alt?
- Ting tilspisset seg. - Hvordan da?
Du brukte ni timer på å lage en squash-landsby.
- Ta vare på deg selv. - Si farvel til Carol og Sue fra meg.
- Vi ses, Benny. - Vi ses.
- Vil det gå bra med ham? - Han er død innen ukeslutt.
Lagde du en hel landsby av squash?
Ja. Jeg brukte gresskar som grunnvollen. Man trenger et sterkt fundament.
Og faren din kastet deg ut?
Ja. Kan ikke tro det. Ingen jobb, intet sted å bo.
Jeg har bare denne symaskinen
- og disse imponerende lilla skoene. - Kult.
- Har du et sted jeg kan lagre dem? - Sett dem i skapet.
Herlig. Takk, lille Karen. Du er topp.
For et stort skap.
Ikke den døren. Den ved siden av. Det er en hemmelig gang.
Visste ikke at du hadde en hemmelig gang.
- Den er jo hemmelig. - Ja.
Ellers hadde det bare vært en gang. Det er ikke like kult.
Jøss, hemmelig gang. Skulle ønske jeg hadde en hemmelig gang.
- Det hørtes rart ut. - Ja. Unnskyld.
- Fem glass sorgslukker. - Vi serverer ikke folk vi ikke kjenner.
Greit.
Jeg heter Tom King.
Honesty Barebone.
Nicholas Fraser.
Moose Pleck. Og...
Steve.
Jeg foretrekker Steven.
- Ikke noe problem. Steve er greit. - Det blir en ledig plass i gjengen min.
Blir det det?
Du.
I morgen skal lord Rookwood reise til sommerhuset sitt i Dagenham.
Du skal stoppe vognen og lede ham til Rowney Woods, hvor vi venter.
Tuller du? Jeg er åtte.
Nettopp. Han vil ikke mistenke deg.
Unnskyld, betyr dette at jeg ikke er i gjengen lenger?
- Hva om de ikke stopper? - Så ta frem muskedunderen og tving dem.
Hva er en muskedunder?
- En av disse. - Å ja. Jeg har sett en av dem.
Skjønner.
- Hvem er du? - Den lokale slakteren. Jeg var slakter.
Jeg ble erstattet av min fetter Benny. Han har sine egne kniver.
Jeg likte det ikke egentlig.
Jeg er veganer. Jeg har ferdigheter, men vet ikke hvordan jeg skal bruke dem.
Men jeg føler det er noe der ute for meg.
Noe ganske kreativt.
Dette er lykkedagen din.
- Er det det? - Ja. Har en jobb til deg.
Kult. Hva da?
Det jeg akkurat ba henne om å gjøre!
Jeg hadde satt pris på tilbakemeldinger. Jeg trodde...
Her.
Ok. Så jeg bare trykker på knappen, og den kommer ut av røret.
Hvor skal jeg ha den? Hvor har du din? Her oppe, eller er det et hylster?
Har den sikring? Jeg føler at den kan gå av i buksen min.
Nei. Den har ikke sikring.
Virker litt farlig. Kanskje jeg skal bære den i en sekk.
Ja. Gjør det, du.
Ok.
I morgen. Klokka ti. Ikke sno deg unna.
- Steve. - Steve.
Jeg heter Steven.
Å, min stakkars sjel Hvor enn den måtte være
Dick, du kan ikke gjøre dette.
Jeg kunne ikke la deg dra. Du er et barn. Det er for farlig.
- Hva om vi begge drar? - Det er enda verre. Det vil gå bra.
Ett spørsmål. Sa han ja eller nei om sikringen?
Bare vær forsiktig. Hvis du blir tatt, havner du i alvorlig trøbbel.
Jeg blir ikke tatt. Slapp av. Jeg er en forkledningens mester.
Hypp, gutter. Jepp.
Så du sier at du har sett en gjeng på engen min som stjeler hjortene mine?
Og du vet dette fordi du er fra nøyaktig 15 minutter i fremtiden?
Nettopp.
- Hvordan er fremtiden? - Mer eller mindre som nå.
Antrekkene har blitt bedre.
Gi meg den sekken.
- Hva er dette? - En banan.
- Og dette? - Vanntett poncho, i tilfelle det regner.
- Og hva er dette? - Jeg tror den kalles en "muskeblunder".
- Det er en pistol. - Ja, det er en pistol.
Med initialene TK. Du er i Tom Kings gjeng.
Sjarlatan! Hvordan våger du å gå om bord i vognen min med den skrønen?
Vær så snill!
- Ikke stopp, kusk! Det er bakhold! - Kom igjen!
Farvel, fremtidsmann!
Kom deg ut!
Så synd. Jeg elsker den ponchoen.
Hvor er han?
Det gikk ikke helt etter planen.
Hvem er du utkledd som?
Jeg er fra fremtiden. Bare 15 minutter i fremtiden.
Jaha. Hvis du er fra fremtiden, skulle du ha sett dette komme.
Hva skjedde?
Drepte du Tom King?
Teknisk sett, ja. Men litt kontekst.
- Du er en modigere mann enn meg. - Han er borte. Vi er fri!
Ja!
Er dette greit?
- Vi hatet ham. Du gjorde oss en tjeneste. - Du skjøt ham i hodet.
- Jeg kan se inn i hodet hans. - Det er motbydelig.
Han ville bare rane folk for pengene. Det er ikke det dette handler om.
Nei. Ikke det?
- Nei. - Selvfølgelig ikke.
Jeg vil rane folk som en protest mot urettferdigheten ved at land går i arv.
Og hjelpe de fattige.
- Vi skal vel fortsatt drepe folk? - Ja, selvfølgelig.
Herlig.
Tenk at dere ikke likte Tom King.
Han sa faktisk noen ordentlig fæle ting til meg.
Ordentlig fæle.
Vil du snakke om det?
Han sa jeg hadde tykke ankler. Ikke ok.
TO TIMER SENERE
- Nei. - Jeg er følsom angående beina mine.
Jeg finner aldri ridebukser som passer, så jeg bruker damesal.
Men Tom sa at jeg da så ut som en damebluse.
Ikke noe galt med en damebluse. De er praktiske, de er elegante.
Jeg brukte kjole i nesten et år.
Uten undertøy. Bris mellom beina. Det var herlig. Du burde prøve.
- Gjerne. - Vi skal være skumle.
Hadde Moose møtt opp i en vakker kittel, hadde han fått min stemme.
- Mer komfortabelt. - Du hadde blitt mer selvsikker.
Klær skaper mannen.
- Åpenbart. - Eller kvinnen.
Se på denne fyren med ridebukse.
- Åpenbart en dame. - Vent, hva?
Det endrer alt.
- Visste dere ikke det? - Men du heter Nicholas.
- Ok, jeg heter egentlig Nell. - Hva?
Kvinner får få muligheter som landeveisrøver,
så jeg kalte meg Nicholas og kledde meg som en mann.
Det er åpenbart for de fleste.
- Det er ikke mulig. - Jeg kan se for meg en tid
når kvinner og menn gjør samme jobb for samme lønn.
Den likte jeg. Han spøker.
- Den var god. - Jeg mente det.
En dobbelbløff. To.
Hva?
Syntes jeg så et løst vognhjul ved den tuen.
Som rullet.
- Han fikk meg til å titte. Tre! Hat trick. - Sinnssykt.
Han er herlig, ikke sant? Jeg liker ham.
Det har vært en glede. Jeg stikker. Har noe jeg må gjøre.
Skal du ikke være vår nye leder, åndelige guru og livscoach?
- Unnskyld, hva? - Ja, han bestemmer nå.
Jeg, leder? Kanskje det var dette jeg skulle gjøre.
Lede en gjeng stilige røvere, ri over heien.
- Med vinden i håret. - Ja.
Unnskyld.
"Hvem er du?"
"Dick Turpin." "Er ikke du slakter?" "Nei, det var lenge siden."
- Ja. -"Kan jeg kjøpe koteletter?"
-"Nei, du må snakke med pappa om det." - Hvem snakker han til?
- Seg selv i fantasien. - Han er så kul.
"Hva med svinemørbrad?"
"Vi har snakket om dette. Jeg er landeveisrøver nå."
- Jeg er landeveisrøver. Ja. Jeg gjør det. - Ja!
Så spennende. Vi kan ha et håndtrykk.
- Ja! - Opp og ned. Knokehilsen. Rumpesprett.
Ikke rumpesprett.
Du får ikke bestemme lederen.
Vi bestemmer lederen, og du skal ikke være leder.
Ok.
Jeg syns Dick burde være lederen. Jeg tror han er verdens beste mann.
Ja. Han skal lage kjole til meg. Har han en bestevenn?
Hva med meg? Jeg er den beste landeveisrøveren. Jeg burde bestemme.
Nell, vi er glad i deg. Du er flink til å skyte og rir godt.
- Men du bukker under for presset. - Jeg bukker aldri under.
- Jeg er umulig å bukke. - Ok. Du kan være lederen.
- Ja. Hvor skal vi? - Dra tilbake, eller lunsj?
Ok. Lunsj eller dra tilbake? Begge er fantastiske alternativer.
Å gud.
Jeg takler ikke stresset! Greit. Jeg bryr meg ikke.
- Da er det avgjort. Dick er vår nye leder. - Ja!
Det var i det øyeblikket min skjebne ble beseglet og en legende ble født.
For et vakkert øyeblikk. Nå kan vi bruke håndtrykket.
- Ja. - Jeg nekter.
- Hun ombestemmer seg. - Ja.
Jeg var den rettmessige lederen av min egen røvergjeng.
- Låter oppdiktet. - Nei.
- Hvilken del? - Alt.
Det ene øyeblikket er du en slakter med underlige ideer.
- Så er du utkledd som en fremtidsmann. - Ja, det var litt rart.
Og plutselig er du leder for en forbrytergjeng.
Greit, det låter litt oppdiktet, men det skjedde.
- Jeg tror deg, Dick. - Takk, Poorly Martin.
La oss oppsummere det jeg har skrevet så langt.
Turpin, med sitt fabelaktige ravnsvarte hår,
kommer ut av vognen og står ansikt til ansikt med den rasende Tom King.
Uten å tenke på sitt eget beste
skyter Dick Turpin modig og heroisk Tom King i ansiktet.
Dick lurer gjengen til å la ham bli leder. Forhekser Honesty, legger Moose i bakken
og forfører Nell, som var forelsket i ham fra første stund.
- Ikke sant? - Mer eller mindre.
Jøss. Du er utrolig.
Strålende. Jeg har fått med meg alt det. Du er lederen. Hva skjer så?
Så lagde jeg noen utrolige antrekk til meg selv og gjengen.
- Antrekk? - Ja, vi måtte se bra ut.
Kan ikke høre på denne dritten.
Jeg elsker det.
Er kappen for lang?
- Kan en kappe være for lang? - Riktig. Hvordan føles det?
- Litt rart. - Jeg liker det.
Jeg føler meg bare riktig.
Er dette skinn?
Nei, det er overraskende nok pastinakkskinn.
Det glinser, er slitesterkt og kan tørkes rent.
- Bra mot blod. - Ja.
Vi ser utrolige ut. Noen må tegne oss.
Alf.
En annen må tegne oss.
Se opp, Dick. Jonathan Wilde er her.
- Hvem er han? - Tyvefangergeneralen.
Han høres ut som den typen vi burde unngå.
Nei, han er en bedrager. Han hadde en avtale med Tom King.
- Ja. Han er farlig. - Ja.
Hvis du vil forlate alt dette, klandrer jeg deg ikke.
- Det går bra. - Vi er her, Dick.
- Jeg vil dø for deg, Dick. - Kjekt å vite.
Stå bak meg og prøv å se truende ut. Nell, la meg stå for snakkingen.
Mr. Wilde. Du er litt mindre enn jeg så for meg.
- Jeg er Jonathan Wilde. - Ja, det gir mer mening.
- Min sønn Christopher. - Hallo.
Kona mi og jeg finner ikke barnevakt. Et jævla bry. Christopher, sett deg der.
Så, til forretninger.
Til forretninger.
Mr. Turpin. Det går rykter om deg.
Gjør det det?
Ikke mange hadde våget å konfrontere Tom King.
King var en mobber. Jeg liker ikke mobbere.
Da er det bra jeg kommer som en venn.
King og jeg hadde en viss ordning.
Nå som han er borte og du er den nye lederen,
lurte jeg på om du var åpen for en lignende grad av samarbeid.
- Det er enkelt. - Pappa.
- Fortsett som før uten å risikere galgen. - Pappa.
Vi sjekker hva du stjal. Jeg tar mesteparten
og selger kanskje noe tilbake til eierne.
- Pappa. - Hva?
Jeg fant en død møll.
- Christopher, hva sa jeg før vi kom hit? - Vær stille når du jobber.
- Så hvorfor forteller du om en død møll? - Den er stor.
- Legg den fra deg. - Den er død alt.
Christopher, legg fra deg møllen eller vent i vognen.
Unnskyld. Nusselig, men noen ganger...
Ok, så hva hadde din andel vært?
Nittifem prosent.
- Nittifem... Det er ran på høylys dag. - Jeg har mange faste utgifter, Turpin.
Bestikke informanter, spionnettverk, Christophers svømmetimer.
- Svømming er viktig. - Ja.
Kan du senke det lite grann?
Hør her. Jeg sender mange folk til galgen.
Forsiktig, Dick. Jeg tror han truer oss.
Ikke en trussel.
- Vi kan bli et strålende lag. - Jeg har et strålende lag alt.
Vi kalles Essex-gjengen, og vi jobber ikke for noen.
Det var synd.
Du, sir, har skrevet under på din egen dødsdo...
Ærlig talt, Christopher! Kan du kutte ut?
Du og gjengen din vil bli anholdt og hengt for drapet på Tom King.
Jaså? Og hvem skal anholde oss?
- Jeg. - Du og hvem sin hær?
Jeg og min hær.
Og hvem er egentlig din hær? Christopher og den forbrente møllen?
Nei, jeg og min virkelige hær.
Ja, den er imponerende.
Ingen unnslipper tyvefangergeneralen.
- Folkens, hemmelig gang. - Hva?
- Løp! - Kom! Moose!
- Honesty! - Hør på Dick!
- Visste ikke om en hemmelig gang. - Den er jo hemmelig.
Jeg skjønner hva du mener.
Hvis alle visste om den, hadde det bare vært en gang.
Det sa jeg også.
Vi to er ikke så ulike. Hvorfor ikke jobbe for meg?
Jeg tror ikke det. Tom King var en landeveisrøver av den gamle skole.
Jeg er den nye skole.
Under meg blir det mindre vold, mer sjarm, kanskje også litt bravur.
Vi skal ikke gi penger til pamper som deg.
Vi skal gi det til fattige folk. Som lille Karen og Alf som ikke kan tegne.
Ja.
Vi ses, storhake.
Kan jeg hjelpe deg?
Hvem setter et skap ved siden av en hemmelig gang?
- Ha forskjellig farge på dørene. - Nettopp. Fargekode.
Et skap er praktisk, så det er grønt eller brunt.
En hemmelig gang er mystisk, så lilla.
- Eller turkis. - Nettopp.
Bare ha skilt på dørene, som med toalettene.
Kan ikke ha skilt på en hemmelig dør. Da er den ikke hemmelig lenger.
Hva med punktskrift som du må kjenne på?
- Kan du lese punktskrift? - Nei, men hemmelige ganger skremmer meg.
Selv om skap-samtalen er fascinerende,
kommer den ikke med i artikkelen. Men vi har en spennende slutt.
- Hvilken slutt? - Du skal bli hengt.
Nei, skjønner du ikke det? Jeg reddet gjengen før jeg ble fanget.
- Så nå kan de redde meg. Det er perfekt. - Ja, det er perfekt. Klart de kommer.
De kommer. Jeg drepte Tom King på heroisk og modig vis.
Og reddet dem fra Jonathan Wilde. De elsker meg.
Ja, selvfølgelig. Og når de redder deg, skal jeg skrive en bok om eventyrene dine.
The Adventures of Dick Turpin.
Hva hvis de ikke redder deg og du blir hengt?
Da blir det heller et flygeblad.
Et flygeblad?
- Et freidig flygeblad. - Et freidig...
Jeg vil ikke... Ingen vil være et freidig flygeblad.
Jeg vil være et freidig flygeblad.
Greit.
Tilbake på vognen, alle sammen.
Dette er siste sjanse til å gå på do.
Noensinne.
Vennligst sjekk at dere har alle deres personlige eiendeler. Takk.
Margaret, din tur. Tenk på mannen din.
Perfekt.
Det er farlig. Sånne ting kan virkelig få opp farten.
- Hva slags ting? - Sånne runde ting.
- Mener du hjul? - Ja.
- De er laget for det. - Vet det.
Jeg bare advarer. Vil ikke at noen skal bli skadet.
Det er edelt av deg, med tanke på at du skal henges.
Geoffrey, vi har våre uenigheter, men jeg har likt tiden vår sammen.
Ta vare på deg selv, Dirk.
- Jeg heter Dick. - Samme det.
Hold kontakten.
- Noen siste ord? - Ja. Gi meg et øyeblikk.
Jeg vet hva dere tenker: "Hvem er den fyren med utrolige kinnbein?
Hvor klipper han håret? Jakken er fantastisk."
De tingene er ikke viktige. Vel, litt.
Det som er viktig, er at jeg heter Dick Turpin.
En dag skal jeg bli Englands mest berømte landeveisrøver.
Du skal til å bli hengt, din idiot!
Jeg er ikke en idiot, for gjengen min skal redde meg.
Faktisk er de her alt.
La meg presentere en god venn av meg.
Moose.
- Det hadde vært så bra. - Denne fyren er kostelig.
- Heng ham! - Unnskyld.
La meg gjøre det. Gud, jeg må rette på øyehullene.
Sånn. Kan du se? Ja, du er klar.
Det holder.
Rask beskjed til gjengen min.
Skulle dere redde meg, burde dere gjort det før jeg fikk repet rundt halsen.
Dere?
Strålende. Beste hengingen jeg har vært på.
Dere? Dere.
Kom igjen, dere. Slutt å tulle.
De...
Hva venter du på? Skyt repet.
- Fort! - Ikke press meg.
Disse tingene kan være unøyaktige.
Du gjorde det med vilje. Du vil ikke redde ham.
Å gud. Nå dør han. Se, kroppen hans rykker til.
- Han er ikke død. Jeg skal lade om. - Glem det. Jeg gjør det på min måte.
Vi kommer, Dick!
Vakter! Ta ham!
- Tenk at du kom. - Klart det. Du er verdens beste mann.
Jeg vet det.
Den er så komfortabel.
- Moose. - Beklager.
Stikk av.
Ikke nå igjen.
- Vært i noen gode skap i det siste? - Står til, storhake?
Du må ha innsett at du aldri kan unnslippe Jonathan Wilde.
- På tide å... På tide å... - Pappa. Pappa.
- På tide å... - Pappa!
- Ærlig talt, hva? - Vognhjul!
Jeg advarte om det.
Må jeg ri den lille hesten hele tiden?
Slutt å klage. Det var kort varsel.
Som leder burde jeg ri en stor hest. Jeg har ridd større hunder.
Greit. La oss sette i gang.
Poenget med en etterlyst-plakat er at folk gjenkjenner hvem det er.
Det ser ut som en skilpadde i en kjole.
- Hvem tegnet den? - Alf.
Alf? Alf fra puben?
Alle vet at han er en elendig tegner.
- Hvor mange ble laget? - Tre tusen.
Blod og sand, Christopher. Når begynner skolen igjen?
ETTERLYST - DØD ELLER LEVENDE FOR Å HA BEGÅTT LANDEVEISRØVERI
Tekst: Espen Stokka