Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
МОРОЗИВО
ДОСТАВКА ДО РІЗДВА
Що таке, Максе? Усе гаразд?
Я хочу пісяти.
Сильно? Тоді ходімо.
Щасливого Різдва!
ДІДУСЬ
-Привіт, Кшисю. -Я був у тебе, діду.
Я дуже радий. Чого хотів?
Ти знаєш. Бабця обіцяла мені перстень.
Ну, то говори з нею.
Я би поговорив, якби вона була жива.
-Кшиштофе, інвестори. -Одну хвилину, окей?
Алло?
Ал…
Кругом мокро. Подати руку. Бути щасливим.
Сам упораєшся?
Зачекаєш мене тут, окей?
НЕ ПРАЦЮЄ. НАЙБЛИЖЧИЙ ТУАЛЕТ НА 13 ПОВЕРСІ
А ти тут за чим?
Ну, вогонь!
-Привіт. -Я тут.
-Так, це все. -Ясно.
Тільки код.
-Макс? -Ні.
-Максе? -Ні.
-Мене шукаєте? -Ні, ні!
Дякую! Щасливого Різдва!
Я заїду, але цього разу не вдавай, що тебе нема.
Я чув, що ти там.
Перестань надзвонювати. Ти блокуєш мою лінію
Якби я помирав, я не зміг би викликати швидку.
Якщо надумаєш померти, діду, залиш перстень на видному місці.
Гаразд, приїзди. Може, я залишу його.
Ти ж мав чекати на маму.
Макс!
Макс?
Вам слід пильнувати свою дитину, а не лишати її наодинці з пісуаром.
Дякую, що подбали про Макса. Ходімо.
Він сказав погане слово. А мені можна?
Ні, ні. Краще не треба.
Щасливого Різдва!
Давай, ходімо.
О, ні.
-Ем… Що таке? -Ваш син знищив мої документи.
Я ж тут до ранку сидітиму.
Знаєте…
Мені страшенно шкода.
Ви ж займаєтеся доставкою речей, так?
-Слухаю вас. -Вітаю. Я за посилкою для пана Кшиштофа.
Ну, такий… Мужчина в костюмі.
Сказав, у вас є щось для нього.
Я маю для нього тільки привітання зі святами.
Він сказав, це щось дуже важливе.
Чому ж він сам не приїхав за цим важливим?
Якісь проблеми на роботі. Я не знаю. Це не моя справа,
але він сказав, що це питання життя та смерті.
Пробачте.
У мене є дещо для нього.
Проходьте!
Це – Вільгельм, член родини.
Він провів з дружиною більше часу, ніж я. Тож я вирішив увіковічити його.
Мамо, фрегат! Кліпер! Найшвидші вітрильники!
Так, я на такому обійшов увесь світ.
-Допоможете спакувати подарунок? -Звісно.
Я маю передати це Кшиштофу, так?
Так. Йому таке подобається.
-Коли він це отримає? -Доставка буде до Різдва.
Така політика компанії.
Максе!
Дякую. Усього найкращого!
Ахой!
-Що це? -Дрібничка. Завезу по дорозі.
Солодощі. Дякую!
Уже мав би приїхати подарунок для Макса.
Посилку мали переадресувати, але її тут нема.
Ще не всі повернулися. Її привезуть.
Привіт!
Привіт, малий!
Один, два, три… Раз-раз…
Вітаю всіх працівників.
Святвечір – це…
Час, щоб підвести підсумки.
Я працюю з вами вже кілька тижнів.
І я вдячний за надану мені довіру.
А довіра, як відомо, є ключовим елементом.
Я працюю над цим щодня.
Як показує статистика…
Святвечір – це час чудес!
І тому я хочу побажати вам усього найкращого.
Я також хотів би сказати… ем…
А тепер уявіть лева.
-І лев – це ви. -Так, я – лев.
Ви – харизматичний хижак,
рішучий звір, який завжди отримує те, що хоче.
Ніхто не вміє користуватися цією системою, тому не хвилюйся.
Пішли святкувати.
У директора нема часу на святкування.
Він веде зграю.
Зграя зараз там.
Я не подобаюся команді.
Починати завжди важко.
І тобі не треба бути левом увесь час.
А ще… Я переконана, комусь ти все ж подобаєшся.
Може там… А може ще десь.
Ти здурів?
Що це було?
Ну, ти ж прийшла до мене.
Тому що… Мені стало тебе шкода.
…який завжди отримує те, що хоче..
Іноді успіх може засліпити лева.
Але не вас.
Тому що ви маєте серце лева.
МАРІЯ КВЄЦЕНЬ
Побачимо, кому завтра буде шкода.
-Привіт, метелику. -Чудовий вечір.
Тобі теж так гаряче?
Можна завтра залишити в тебе Макса?
-На дві чи три години. -Угу.
Гражка?
З мокрою головою?
Без спіднього? І на мороз?
Накинь щось на себе.
Рятуй мене.
Марисю, все добре?
Дуже добре. Краще не буває.
Кидай вже ту цигарку та йди до хати.
-Гражко. -Бувай.
Добраніч.
24 ГРУДНЯ
МАРІЯ КВЄЦЕН
Доброго дня. У мене посилка для Мірека.
Це для мого сина. Я можу прийняти її.
Щасливого Різдва! Всього найкращого.
Доброго дня. Вам доставка.
Посилка? Мені?
-Так. На все добре. -До побачення.
-Добрий день. -Добрий день. Чудово.
Дуже дякую. Були якісь проблеми?
Жодних.
-Добрий день. -Добрий день.
У такому разі, ем…
-О, ні, не треба. Щасливого Різдва! -Та ні, ну як… Зачекайте…
Ой, у мене геть нема готівки.
Усе гаразд. Усього найкращого.
-Алло? -Діду, що ти мені прислав?
Ти не отримав перстень? Зачекай, у мене капуста підгорає.
Тітка Ґєня насипала борошна.
А може ти почнеш прикрашати ялинку?
Бо Ґража сказала, що тісто клейке
і може липнути.
А найгірше, що може трапитися, –
це прилипнути до чогось. Бо тоді ти застрягнеш.
Максе, відмивай це тісто, гаразд?
Мамо, подарунок!
Твій подарунок!
-Ти написала листа Санті? -Ні.
Я напишу за тебе. Що би ти хотіла отримати?
У мене вже все є. У мене є ти. І в мене є робота.
Мамо, ти маєш щось хотіти.
Я хочу…
О! Карта Святвечора.
Ні, не вигадуй. Що йде першим?
-Ну? -Прикрашання ялинки?
Саме так.
Збишку, посувайся.
Збишек, Збишек…
Мамо!
-Алло? -Максе, то ти?
Ми вчора разом пісяли. Пам’ятаєш?
Можеш покликати маму до телефону?
Вона зараз не може підійти.
Слухай… А де зараз мама?
-Тут. -Тут – це де?
Веселих свят.
-Ви до мене? -Так.
Це не та посилка. Що б у ній не було, це не для мене.
Ми не завжди отримуємо те, що хочемо.
Ви не розумієте серйозність ситуації.
Ем… Пробачте, а як ви мене знайшли?
У вас дуже розумний хлопчина. Перепрошую, ви не могли б одягнутися?
У нас є робота.
Взагалі-то сьогодні Святвечір, і в мене сьогодні вихідний.
То… Ви мені не допоможете?
Та свята ж!
Привіт, Кама!
Привіт, люба.
-Тут повний безлад коїться. -Так?
Деякі клієнти отримали не свої посилки. Твої сьогоднішні доставки переплутано.
І що це означає?
Посилки було доставлено не туди. Щось не так з етикетками.
Твій пакунок теж не туди доставили.
Кама, обережно – ти зараз на гучному!
Твій найважливіший пакунок.
А бодай би тебе…
-Мамо, не лайся! -Як таке сталося?
Різдво – час чудес.
А де може бути подарунок Макса?
За однією з цих адрес, мабуть.
Добре, що в тебе було тільки чотири доставки.
Але не переживай, після свят усе виправимо.
Я займуся цим. Бувай.
Марисю, ти що задумала?
Наступний пункт списку.
Максе…
КАРТА СВЯТВЕЧОРА. ПРЯНИКИ
-Нарешті. -Що, пробачте?
-Пробачаю. Ми можемо їхати. -Ми?
Вручіть це кому треба й поверніть мені моє.
Чому ви мене викреслили?
Ось ваша адреса, а ось – моя.
Дві посилки я вже маю. Лишилися три адреси.
Моя посилка потрібна мені якомога скоріше.
Я здогадалася.
Хтось підмінив етикетку.
Окей.
Я сама впораюся.
Сумніваюся.
-Вийдіть, будь ласка. -Їдь уже.
Ми вже перейшли на ти?
Кшиштоф.
Маршрут кур'єра мав би бути ближче до дому, ні?
Це не мій маршрут. Я на заміні.
Бензин.
-Дизель. -Закінчується, так?
Індикатор зламався, не зважай.
А як ти знаєш, скільки пального залишилося?
Ну, сьогодні – п’ятниця… Я заправлялася в середу…
Ні, в понеділок.
-Думаю, нам вистачить. -Ти думаєш?
Звідки така впевненість?
Це як варити яйця з рідким жовтком. Ти просто знаєш, коли вони готові.
Ні.
Так яйця не варяться.
Гаразд. Я покладаюся на інтуїцію, окей?
Інтуїцію…
Через неї ми застрягнемо десь у полі
або мені доведеться бігти з каністрою за бензином.
-Дизелем. -Усі собаки позривають на нас горлянки.
-Ти що, боїшся собак? -Справа не в собаках!
Завжди треба мати план.
Завжди треба готуватися, ретельно все обдумувати.
У мене є план. Я готова до всього.
Я бачу.
Ти підігрів сидіння включила чи що?
О, ні, ти просто сидиш на моєму фені.
Це і є твій план?
Не машина, а ванна кімната якась.
Так я вношу різноманітність у своє життя, щоб не стати занудою.
Натяк зрозумів.
Куди ми їдемо?
КІЛЬКА ГОДИН ДО ТОГО
Міхале! Відкриєш?
-Доброго дня. У мене посилка для Мірека. -Це для мого сина. Я можу прийняти її.
Щасливого Різдва! Всього найкращого.
Від якоїсь Мілени. Може, це подарунок?
Точно подарунок.
Розпакую й покладу під ялинку!
Він вже дорослий хлопець…
а ти йому ревізію влаштовуєш?
Любий?
У мене щось не те з очима?
Ні, твої очі в порядку, Маріоло.
О, прошу дуже, заправка.
Але ти ризикнеш, чи не так?
Заїду спеціально для тебе. Ось, будь ласка.
ЗАПРАВКА
Заправляй.
-Що заправляти? -Ти хотів заправити машину, тож уперед.
-Щасливого Різдва! -Ага, ага.
Я допоможу.
Ні, тримайте. Я тягнутиму.
-Шланг закороткий. -Впораємося.
Пропхайте його під машиною.
-Я перехоплю з другого боку. -Під якою машиною!
Така зневага при такому святі, пане…
Переставиш машину?
Переїдь.
-Яка прикрість. -Що?
Яка ще тобі прикрість?
Вона не може нормально поставити машину,
а я маю шланг під машиною тягнути?
На, заправляй.
Сам себе заправиш.
-Добрий день. -Добрий день.
Цей олень потрапив до нашого дядька,
а мав – до небожа Яся, якому тільки чотири роки.
Це якось можна стерти?
Тітка Крися – стара корова! Поцілуй мою волохату дупу!
Зрозумів. Виправляти це нема сенсу.
-З цим має бути все гаразд. -Дякую.
-Прошу. Щасливого Різдва! -Дякую.
-Чекатимемо на вас ще. -Дякую!
-До побачення. -До побачення.
Привіт, тату.
Ти що тут робиш?
Ми тобі дзвонили, але ти не брав трубку.
Ну, бо я працюю.
Щось трапилося?
Ні.
Хто така Мілена?
Знайома з роботи. А що?
Ну… Тобі прийшла посилка…
Від тієї…
тієї дівчини,
Мілени.
ПРИВІТ, ТАТКУ!
-Тату, це якийсь жарт. -М-м-мірек…
Для мене це дуже серйозно.
Тату, це просто неможливо.
Ось, візьми одну, бо твій рівень цукру зараз впаде.
-Бери. -Я… я… я спитаю.
-Чекай тут, я спитаю. -Міреку, тут нема про що питати!
А, це ти.
-Ти куриш? -Так.
Ти чого такий наляканий?
-Я отримав… -Дебільне Різдво!
Я хотів дістати єдинорога з полиці, а якийсь малий мене вкусив.
Я отримав твій сюрприз.
-Оуууу… -Можна мені одну?
І як? Він тобі сподобався?
Не передати словами.
Це та вечірка на Гелловін?
А якщо дитина скажена?
Я закінчую роботу незабаром. Може, хочеш поговорити про це?
Приїжджай до мене додому.
Тепер це просто необхідно.
Ненавиджу дітей, щоб їм…
Та скоро загоїться!
ЛІЧИЛЬНИК МАЄ БУТИ НА НУЛІ
-Окей, піду заплачу. Скільки влізло? -Ти хотіла заправити…
Шістдесят літрів.
Дизель. Ти мав залити дизель.
-Щасливого Різдва, панянко. -Навзаєм.
Такий собі резерв.
Доведеться тепер самому прибирати.
Штани зім’яті.
Дідусь із бабусею чекають.
Яка красива ялинка. Ти сам її прикрашав, Міреку?
З мамою, як щороку, бабусю.
Ну що, мої любі? Час виголосити побажання.
Коли вона буде?
Хто?
Подруга Мірека.
Яка подруга?
З роботи, бабусю. Вона має адресу, але я не знаю, чи вона приїде.
Хутчіш розкажи нам про неї!
Ну… Ми не дуже близько знайомі.
-Ми лише кілька разів розмовляли. -Так?
Я навіть не знаю, як це сталося.
Чекаєш дитину й не знаєш, як це сталося?
У нього буде дитина?!
У Мірека буде дитинка?
-А хто? -Ні, ем…
Тобто я не пам’ятаю всього.
Може, я зможу якось виплутатися.
Перепрошую?
Що означає «виплутатися»?
Перепрошую.
Міреку, іди.
Але що я маю їй сказати?
Скажи їй…
Ну?
Що зазвичай кажеться?
Перестань уже белькотіти.
Господи…
Але щиро.
Скажи їй… Усе буде добре.
Що ти завжди будеш поруч, і що ти про все подбаєш.
Ба більше, ти працюєш в магазині іграшок, тож зможе приносити дитині…
-М’які іграшки. -Угу.
Ну, і ми теж вам допомагатимемо.
Доброго дня. Вранці я доставила сюди посилку.
На сортувальній станції сталася помилка.
Ось ваша посилка.
Вранішня посилка у вас, чи не так?
-То вона була не для мене? -Ні, ні. Я перепрошую.
Зачекайте хвилинку.
Так…
Чудово! Дуже вам вдячна.
-Ні, це я вам вдячний. -На все добре.
Щасливого Різдва.
До побачення.
Дитини не буде.
Як не буде?
Кур’єрка помилилася. Ви даремно хвилювалися.
Дитини не буде?
Можна мені оселедець?
Але… Це не те.
Ремінь.
КІЛЬКА ГОДИН ДО ТОГО
Добрий день. Доставка.
Посилка для мене?
-До побачення! -До побачення.
Від пані Естери?
Жираф любить соковиту м’якоть
листя акації та коміфори.
У пошуках їжі
жираф може подолати багато кілометрів.
Часто він іде на запах дощу.
Дерева – порятунок для тварини, навіть якщо їй доводиться
витягувати шию, щоб дотягнутися до листя.
Я знав, що в Ботсвані найкрасивіші жирафи.
Хтось може подумати, що коли жираф піднімає голову,
кров швидко відтікає від мозку,
що призводить до втрати свідомості.
Але це не так.
Естеро, люба, ти застудишся.
Накинь щось на себе.
Спеціальні клапани в судинах не дають крові швидко відтікати.
Своїм виживанням жирафи завдячують життєвій стратегії,
що вироблялася мільйони років.
Яка грація.
Слухай, не в тебе одного пропала посилка.
У мене теж. Подарунок для Макса.
Модель вітрильника з ручним розписом. Таку дуже важко дістати.
Шкода, що так вийшло.
Я віддала за нього половину своєї зарплати.
Дітей треба любити, а не купувати їм дорогі подарунки.
Дякую, це дуже глибока думка.
-Ти щось компенсуєш. -А тобі яке діло?
Не кажи, якщо не хочеш. Я вже знаю.
Знаєш що?
Я знаю таких дівчат, як ти.
Незалежні.
Самотні, з емоційним багажем.
Так? Може порадиш мені щось?
Треба більше старатися?
-Я загубила трубку глушника. -Що?
Вихлопна труба хитається. Можеш перевірити?
-Я? -Ти.
Боже, ото драндулет.
Дебіл.
Нова сукня?
Тобі подобається?
Нормальна.
І все?
Кравець сказав, що вона ідеальна.
-Але я не впевнена. -Ти казала, він хороший кравець.
Ти навіть хотіла подарувати йому щось.
Я подарувала.
Він робить такі гарні речі для інших, а сам якийсь…
непримітний.
Допомогти?
Волосся.
Дякую.
Ми вже виходимо? Ще ж рано.
Шов розійшовся.
Може, кравець ще не закрився.
ЗУЗА
Труба ще хитається?
Ти лишила мене там.
Мені треба було відійти. Сідаєш?
Здається, в тебе телефон дзвонив.
Тільки не замасти мені салон.
Гаразд. Може, поїдемо, бо…
-Вже четверта година. -Макс. Спершу до Макса.
-Що? -Він зараз у сусідів.
Де?
Сусідки дивляться за моїм сином.
На Святвечір їх не буде вдома. Що не ясно?
Гаразд.
Пані Естеро.
Я отримав ваш подарунок.
Це було несподівано.
Ми знайомі багато років. Може, нам час…
перестати бути такими офіційними?
Дійсно.
Шов розійшовся.
Я зрозумів повідомлення.
Естеро, ти вродлива жінка і…
Якщо ти готова…
То я теж.
Я хотіла тільки полагодити шов.
-Дай мені хвилинку. -Окей.
-Сонце… -Кшисек, ти мав бути вдома.
-Ну… -Ну?
Я знаю, Зузю, але давай не по телефону, добре?
А ти де зараз?
-Так. Де я? -Де?
-Я заблукав. -Заблукав.
Це пов’язано з роботою.
-Усе готово. Ти обіцяв. -Так.
Батьки вже тут. Ти знаєш, як це важливо для мене.
Ти коли повернешся?
Через пів години.
Дуже вам дякую. Веселих свят.
Я чекала на цю поїздку до родичів цілий рік.
Сирник сам себе не з’їсть.
Ходімо. Па-па.
Мамo…
-Так, синку? -Мені треба в туалет.
А щоб його!
Окей.
Важливий день, і я вперше патрулюю.
Так.
Місто порожнє, у магазинах нікого нема – злодії розважаються.
Тільки тут нема магазинів.
Тут взагалі нічого нема.
ПОЛІЦІЯ
Я протру скло, якщо ти не проти?
Прикольне завдання.
У нас раніше були машини
взагалі без вентиляції.
Машини 95, 96… 98 року випуску…
Я тоді тільки народилася.
Сконцентрованість у такі дні не найкраща.
Поглянь!
Офіцер Богдан Коленда, дорожня поліція.
-Документи, будь ласка. -Звісно.
Пробачте, а чи можна швидко все зробити? Я готовий оплатити штраф.
-Хто власник автомобіля? -Я.
-Марія Квєцень? -Ні. Тобто так!
Ян Марія Квєцень. Це моє ім’я.
Але повне ім’я не помістилося в документах.
Окей…
Скільки?
-Він пропонує нам хабар… -Ні, не хабар…
У вас термін техогляду давно минув.
Ну, звісно.
Бо формально…
це не моя машина.
-Овва! -Тоді чия ж вона?
Знайомої.
Далекої знайомої, чесно кажучи. Ми практично не знаємо одне одного.
Скільки?
Пане, цей автомобіль буде вилучено.
Будь ласка, очікуйте тут, поки ми зв'язуємося зі штабом.
«Скільки?»
ПОЛІЦІЯ
Прийом? Прийом?
-Здається, вона зламана. -Треба натиснути кнопку.
314-й викликає 200-го.
Машину точно викрадено. Треба заарештувати його.
-Він вирішив пограти з нами! -О, Господи…
-Здається, я його бачу. -Так, так.
-Я не бачу його. -Бери праворуч!
-Може, ліворуч? -Ні, праворуч, праворуч.
-Тут? -Де?
-Може це? -Це сміттєвий бак.
Та який смітник?
Ти заблокувала когось. Я переїхав, бо мені сигналили.
-А це що таке? -Де?
Воно таке було ще вранці.
-Висіло на чесному слові. -Максе, сідай в машину.
Ти розбив мені машину!
Марисю, я викличу таксі, бо вже нема часу.
Ти в мою машину більше не сядеш. Бувай здоровий.
Та перестань!
Не чіпай!
Це – найгірший день у моєму житті.
Я на метро добираюся на роботу. Я не вмію паркуватися!
Я був таким грубим і…
Ми почали не з тієї ноги, Марисю.
Пробач.
Він їде з нами?
Без поняття.
Я хотів сьогодні зробити пропозицію, але все пішло шкереберть.
Не можу не погодитися.
Бабуся казала, що коли я надумаю одружитися,
дідусь дасть мені його на вдачу і…
Вдача мені дуже потрібна.
Сідай.
Не змушуй мене шкодувати про це.
Мамо, а коли ми повернемося, буде подарунок?
Так, синочку.
Я трохи зголоднів. Можна мені «екстрену» цукерочку?
Вибач, Максе, але… Я їх з’їла.
У мене є батончик.
Я не люблю родзинки.
Давай я з’їм родзинки.
-Окей? -Угу.
-Зупинись! -Що таке?
-Зупини машину! Вимкни фари. -Що?
Заглуши двигун.
-Що відбувається? -Там поліцейська машина.
І що?
Ти знаєш, що прострочила техогляд?
А ти як про це дізнався?
Заглянув у бардачок з нудьги.
Максе, пригнися.
Синочку, мені дуже шкода.
Я спробую переглянути наші плани, добре?
Мамо, це краще, ніж звичайне Різдво!
ПОЛІЦІЯ
Вони їдуть.
Тебе видно. Пригнися.
-Що? -Пригнися.
Ви що там робите? Вони вже поїхали.
У Віфлеємі стала новина.
Стала новина
Міхал?
Ти що там робиш?
Карбюратор?
Мені часом здається, що ти ховаєшся тут від мене.
Ні.
Я навіть зраділа, що буде дитина.
Але, може, так і краще.
Хлопець має подорослішати. Це станеться само собою.
Сама собою тільки іржа чіпляється.
-Це для твого ж блага, Міреку. -Я знаю, ти впораєшся.
Але чому сьогодні?
Слушного моменту не буває.
Максю, ще це, а потім ще одне місце, і ми закінчили. Добре?
-Піти з тобою? -Як хочеш.
Окей.
Сьогодні Святвечір…
Почекаємо. Тут має бути твоя або моя посилка.
Там горить світло!
Підсади мене.
-Як? -Нормально, присядь.
Ну, давай спробуємо.
-Не вовтузься так! -Спокійно, тепер вставай.
-Взагалі-то це несмішно! -Повернись! Мені лоскотно… Не туди!
Де тобі лоскотно?
-На стегнах! -Що?
-Хіба на стегнах буває лоскотно? -У мене буває!
А!
-Доброго вечора. -Веселих свят.
Ось справді ваша посилка.
А ця посилка відкрила мені серце неймовірної жінки.
Ви давно разом?
Ми? Ні.
-Ні… -Ні, це – непорозуміння.
Іноді через непорозуміння трапляються чудові речі.
Мені час іти.
Скоро Зуза буде твоєю.
-А це не мав бути вітрильник? -Буде вітрильник, коли знайду його.
-А це тоді що? -Твій щасливий талісман, гадаю.
-Який талісман? -На вдачу.
Це мав бути бабусин перстень для Зузи.
Ми не зрозуміли одне одного…
Що саме можна було не так зрозуміти?
Не знаю. Може, дідусь подумав, що від цього тобі буде більше користі.
-Пробач, тупий жарт, я знаю… -Ні, ні, ні. Це якась помилка.
Мають бути ще якісь посилки, які…
Переплутали, чи ще щось.
Я була поруч, коли дідусь пакував це.
Ти не могла сказати, що я весь час ганяюся за прутнем?!
Звідки я могла знати про перстень?
Ти колись бачила, щоб хтось робив пропозицію з членом?
Пробач, але такий перебіг подій видався мені можливим…
Ні…
Це Різдво мало бути особливим.
Воно таким і є.
-Санта, Санта! -Вітаю?
Бачиш? Це не Санта.
Це якась тьолка з пациком. Може, вони продають вафлі.
Ем, привіт. А дорослі є вдома?
Мамин рейс скасували.
Тата викликали кудись на ремонт.
Я найстарша.
Я з поштової служби. Вам вранці доставили посилку.
Зайдіть, я зателефоную татові.
Окей.
Що я маю сказати?
Нічого.
Вам пощастило. Подарунок попав…
У правильні руки. Але ця посилка також для вас.
Це від мами!
Ні, чорт забирай! Тільки не зараз!
-Бензин? -Дизель.
Поблизу є якась заправка?
Є, але далеченько звідси.
Ясно…
Алло?
-Кама? -Привіт.
Пробач, що турбую сьогодні, але в мене проблема.
Ти можеш прислати когось із каністрою?
-Я… -Алло?
Тепер ще й це.
Давай я зі свого телефону викличу таксі.
Музика грає.
Добре, чорт з ним.
Тобто?
Я живу он там.
Зіпсувала Максу вечір, то хоча б донесу його до ліжка.
Замкнеш машину, добре? На брелоку кнопка.
Я понесу Макса.
Можеш витягнути цю іграшку в мене з кишені?
А що, вона робить тобі боляче?
Окей.
-Поклади його там. -Куртка.
Пізніше.
А що з його подарунком?
Не знаю. Подарую якусь дрібничку. Маю дещо в запасах.
Скажу, що корабля нема,
бо олень спіймав грижу й Санта затримався.
Ми не завжди отримуємо те, що хочемо…
Зачекай хвилинку.
Знаєш…
Ти, мабуть, уже втомилася…
НАЗАВЖДИ
І в мене ноги мокрі вже десь годину, тому…
Подаруй його Зузі.
Ні…
Подаруй його своїй Зузі.
Ні. Пробач, але його не можу її взяти.
Вона, звісно, не від бабусі, але вона гарна.
Вона тут лише пилюку збирає, і перспектив для неї я не бачу.
Освідчишся і все буде добре.
Ваші друзі казатимуть вам: «Яка чудова пара!»
Усе буде дуже мило… аж до нудоти.
Іди. У тебе є справа.
Дякую.
25 ГРУДНЯ
-Привіт. -Привіт, малий. Можна?
Мама вдома?
Ні.
Окей.
КІЛЬКА ГОДИН ДО ТОГО
Когось уполювала?
Ми бачили, як він виходив.
Ти нічого про нього не розказувала. Він гарнюній…
Тільки якесь дивне волосся в нього…
Ні, це… Це був ніхто.
Тобто на решту вечора в тебе нема планів?
І ще в нас є тортик.
-Заходьте, заходьте! -Пішли.
Так що скажи йому, що байдуже, як це називається.
Я сама не знаю.
Але відколи ми почали жити разом,
я проживаю найкращі дні свого життя.
Ваше здоров’я!
Ми когось чекаємо?
Кама? Заходь!
-Ти жива. -Звісно.
-Так. -Каміла.
Що з твоїм телефоном?
-Ти хоч знаєш, як я хвилювалася? -Пробач! Я геть забула.
Подарунок.
-Що це? -Дизель.
Цього року я це зроблю.
Літак до Малаві, потім вздовж Замбезі й аж до Ботсвани.
-Ого! Ботсвана? -Найбільш дике місце на Землі.
-Це моя головне новорічне рішення. -Щасти тобі!
Твій чоловік щороку каже те саме, але нічого не робить.
Маєш якісь плани на Святвечір?
Секс до самого ранку.
Що ми робимо, Естер? Не пригадую.
Це той кравець?
Я хочу відчувати себе ще живою, Ерику.
І що тепер?
Усе наше життя псу під хвіст.
Ти завжди хотів мандрувати.
Але ти не хотіла.
Їдь.
Їдь до свої жирафів, антилоп, сурикатів…
-Гадаєш? -Я люблю тебе й хочу, щоб ти був щасливий.
А ти?
Я замовлю ще одну сукню.
Ось ти де!
Я вийшла тут і пішла туди, але тебе там не було…
-Мої старі живуть там. -А!
Ти запросив мене до своїх старих?
Ну, я живу…
Тобто я жив зі своїми батьками.
Мілена, а що саме ти мені відправила?
А ти ще не бачив?
Чувак, ти проспорив мені.
Тепер ти маєш виконати завдання.
Марися!
Я бажаю тобі веселого Різдва, бажаю тобі веселого Різдва.
Я бажаю тобі веселого Різдва і щасливого Нового Року.
О, принесіть нам інжирного пудингу
І…
Гей! Гей!
-Ти що тут робиш? -Тебе шукаю.
А ти чому не вдома?
У мене нема дому.
Я живу з батьками.
У мене нема нікого.
-Легше. Присядь давай. Он там. -Обережно, он туди. Легше.
Я прожив з ними…
-38 років. -Ага.
Давай сядемо й поговоримо.
Таке життя. Давай сюди.
-Марисю… -Сідай.
-Марисю… -Так?
-Я маю тобі дещо сказати. -Що?
-Кажи. -Я поміняв ті посилки.
Але навіщо?
Бо я…
Бо я – лев.
Те, що було між нами…
то був вогонь.
-Про що ти говориш? -Коли ти пішла від мене…
Я знаю, ти думаєш, що я можу мати сотні таких жінок.
Але в мене їх нема.
Пробач.
Ти знаєш, як воно бути самотнім.
Я зустрів Санту на паркінгу.
Він питав про тебе, сказав, що в оленя грижа…
Мама тобі розповідала, так?
Вона сказала, у нього заболіло копито.
А, точно, копито.
У нього не було часу запакувати це.
Тримай.
«Щасливого Різдва» не буде?
Я не освідчився.
Ми розійшлися.
Ну… Баба з воза, кобилі легше.
Може матимеш хоч крапельку співчуття?
Хоч раз?
Як кажуть, ранній дощ, що вдовиний плач:
довго не триває.
У тебе було хороше дитинство, чи не так?
Що?
Яка ще дитина мала мавпу вдома?
У когось була мавпа,
у інших – нормальний дідусь.
Ти знаєш, що…
Ти завжди можеш тут залишитися.
Та кімната все ще твоя.
Дякую.
Звідки це в тебе?
Кшишек приніс.
Учора я сказав тобі й капітану неправду.
Що сталося, зайчику?
Я хотів такий корабель теж, тому взяв найменший.
Я не знав, що отримаю сьогодні ще один.
-Ти поцупив його? -Так.
Ходімо, відвеземо Збіґнєва додому.
По дорозі ти все мені розкажеш, і ми повернемо човен.
-Добрий день. -Добрий день.
Ми тут зі спецзавданням.
Яка чудова шхуна!
Вибачте, будь ласка. Я поцупив її.
О, то вона моя?
Не переживай. Я теж колись украв, компас.
Але так не слід робити, правда? Максу дуже шкода.
Дурниці! Людині треба якось давати собі раду в житті.
Тримай! Це тобі подарунок від мене.
У мене повно такого.
Заходь, покажу тобі.
Чаю?
Ми тільки на кілька хвилин.
Ви, напевно, зайняті святами і…
Та які там свята?
Мій онук переїжджає до мене, щоб підтримати мене в старості.
Кшишек?
А звідки?
Виїжджає від своєї дівчини.
Поїхав щойно за своїми речами.
І ще шматочок сиру.
Ти швидко підеш на підвищення.
Так?
Це моє побажання тобі.
На Різдво і на все життя.
-Це він! Богдане, це він! -Добре, давай.
-Спокійно, але впевнено. -Угу.
Давай, вмикай! Я залив контролер.
-Алло? -Привіт. Дзвоню, щоб сказати…
А, так! Дякую, що заступився за оленя.
Та ні. Перепрошую, але за тобою їде патрульна машина.
А що таке в тебе з тими патрулями?
Я не все тобі розповів. У тебе серйозні проблеми.
Чому в мене проблеми?
Я поясню все через сек…
-А бодай би тебе! -Алло?
Алло?
Хрін вам.
ПОЛІЦІЯ
Ян Марія Квєцень.
Мамо!
Офіцер Барбара Пастеж. Вийдіть, будь ласка, з машини.
Ян Марія Квєцень каже, що зробив це для вас.
Марія Квєцень!
На жаль, вона права.
Спершу я хотів допомогти,
-але… -Мамо…
Збишек уже майже не рухається.
А куди поділася вся вода в риби?
Розплескалася. Ми якраз їхали до річки.
Слухайте, вона так довго не протягне.
-Випускайте рибу й повертайтеся. -Ай!
Не робіть дурниць.
Я стежу за вами.
Максе, ти йдеш?
Ні, я побуду тут.
-Що ти робиш? -Даю їй час звикнути до температури.
Це – короп. Він адаптується до нових умов.
Так? Так, як ти?
У мене є дещо для тебе.
Я випущу його.
Він не пливе. Він що, повертається?
Збишек, вода довкола. Пливи собі й будь щасливий.
Тебе чекає нове життя.
Давай.
Ой…
Халепа, пальці потовстішали.
Ти викинула перстень?!
Ні, він вислизнув з рук.
Нащо ти це зробила?
Це був мій емоційний багаж.
І трохи твій теж.
Маємо перед собою «карт-бланш».
Короп бланш.
-Ще не розпакував. -Привіт, татку!
Дивися, у нас є ялинка!
Вона йде разом…
-Дай таткові телефон. -Тату, це мама.
Дай мені це.
Ми не застарі для цього?
Це – найкращий подарунок!
Схоже, ми на старості зійшли з розуму.
Бачиш? Буде весілля!
Смачно!
Бо я маю досвід.
Переклад субтитрів: Яна Ануфрієва