Zdravím, Violetto.
- Dobrý den, pane. - Kde je Eugénie?
Je na zahradě.
Sbírá s Louisem zeleninu.
Je má koupel připravena?
Ještě jeden hrnec horké vody.
Děkuji.
Violetto.
Děkuji.
Eugénie, to je vynikající.
Kdo jste, mladá dámo?
To je Paulina, moje neteř.
Dnes se o ni starám.
Tak se posaď.
Děkuji vám, pane.
Doporučuji...
jíst lžičkou, je to velký rozdíl.
Violetto, jestli jsi skončila, můžeš sem přijít?
- Skončila jsem. - Můžeš to převzít. Děkuji.
Telecí hřbet, prosím.
Dobře.
Děkuji.
Až budete hotovi, můžete si vzít raky.
Voda už vaří.
Podívej, přidáme rybu.
Chceš mi pomoci?
To je ono.
Pokračuj.
Dej to tam.
Připravím quenely.
Mohu dostat krém?
Děkuji.
Je čas vyndat telecí maso, prosím.
Zeleninu, Violetto.
Děkuji.
Kohoutí hřebínek.
Violetto,
prosím, sceď máslo.
Ano, pane.
Děkuji.
Paulino, pojď sem.
Přivoň si.
Voní to dobře?
- Ano. - Ochutnej.
Zapamatuj si tu chuť.
Porovnáte to, jakmile se to pročistí.
Poznáváš tuto omáčku?
Ne.
Dokážeš vyjmenovat ingredience?
Krátká žebra.
Uzená slanina.
Červené papriky.
Houby.
Fenykl.
Rajčata.
Pomeranče.
Víno.
Ano, flambované.
Petržel.
Tymián.
Bobkový list.
Kmín.
Jalovcové bobule.
Hřebíček.
Pokračuj.
To je myslím vše.
Nechybí ani paprika a koňak.
Pro zjemnění kyselosti vína
přidáváme rybízové želé.
A tady je...
omáčka Bourguignotte.
Bravo.
Úžasná dívka.
Ano.
Tady, Violetto.
Víno, prosím.
Opatrně.
Namočíme naběračku.
Pak bílek...
pokapej vývarem,
abychom odfiltrovali sraženinu.
Tak získáš...
pěkný a čistý vývar.
Pokračuj.
Ochutnej.
Je to jiné, když je to teď pročištěné?
Ano.
Není tak silný.
Přesně, co ztratíš na chuti,
získáš na barvě.
Dříve byla chuť silnější a hrubší.
Teď je jemnější.
Říkám, že bychom na něj měli ještě chvíli počkat.
Koneckonců Rabaz dnes udělal dobrý skutek,
když pomohl mladé matce při porodu.
Co říkáte, Magote?
A vy, Beauboisi?
Souhlasím s vámi, Grimaude.
Člověk je jediné zvíře, které pije bez žízně.
Víno je intelektuální složkou jídla.
Maso a zelenina, materiální stránka.
Horší než hlad je nevědět, kdy se najíte.
Tady je Rabaz.
Omluvte mě, drazí přátelé,
musel jsem se jít domů převléknout.
Dnes se narodila krásná holčička.
Stěží jsme odolali ochutnávce consommé.
Po velkém úsilí se novorozeně lačně vrhlo k matčině prsu,
aby dostalo své první jídlo.
Podnítilo to mou chuť k jídlu.
Toto consommé je tak jemné.
Tady.
Jaký dokonalý tón.
Puligny-Montrachet, příteli.
Děkuji.
Není vám dobře, Eugénie?
Já... jsem v pořádku, já...
Budu v pořádku.
Antoninu Carêmeovi vděčíme za vol-au-vent.
Říká se, že ho vynalezl,
když vytáhl z trouby nepovedené listové těsto.
Věříte tomu příběhu?
Nejsme historici.
Máme rádi dobré příběhy, i když nejsou pravdivé.
Jaký to neobyčejný osud.
Dítě bylo v osmi letech opuštěno na ulici.
Od jeho smrti byli králové sesazeni z trůnu,
ale Carême, geniální král gastronomie, stále zůstává.
Sláva žádného soupeře na něj nevrhla stín.
Když si vzpomenu na Carêma,
vidím křehké dítě s uzlíčkem, opuštěné v Paříži na vrcholu revoluce.
S pláčem poslouchá, jak mu otec říká, aby se nevracel domů,
protože pro něj a jeho 14 sourozenců není dost jídla.
Je to neuvěřitelné,
svou rodinu už nikdy neviděl,
i když pak už Paříž neopustil.
Počkej, dělej to pomalu.
Začnu znovu.
Byl vol-au-vent dobrý?
Je to to nejlepší, co jsem kdy jedla.
Dojez jídlo.
Jak se ti to zdá?
Ano.
Rybí maso je velmi jemné.
Clos-Vougeot!
Dobrá práce, Rabazi.
Vynikající.
Starý dobrý Rabaz.
Bůh stvořil vodu,
ale člověk stvořil víno.
To je úžasné.
Mám pro vás pěkný příběh o Clos-Vougeot.
V roce 1364
chtěl papež Urban V. opustit Avignon
a vrátit se se svým dvorem do Říma.
A...
můj Bože.
Souhlasím, Grimaude, veškerá konverzace musí ustat,
když se objeví krocan s lanýži.
Jedná se však pouze o telecí hřbet s dušeným salátem.
Dobře.
Petrarka nám říká,
že kardinálové neměli chuť opustit Avignon.
Představovali si bídný život daleko od svých burgundských vín.
Odpor byl tak velký,
že papež pohrozil opatovi opatství Cîteaux Jeanu de Bussièresovi exkomunikací,
pokud nepřestane dodávat do Avignonu Clos-Vougeot.
Po smrti Urbana V.
jeho nástupce papež Řehoř XI.
okamžitě zrušil hrozbu exkomunikace,
takže jeho dvůr mohl Clos-Vougeot opět užívat.
Violetto.
Tady.
Vždy působivé.
Velkolepé.
Uvnitř je zmrzlina.
Je to zázračné.
Zázračné je slabé slovo.
Je to prostě vědecký fakt.
Našlehané bílky jsou výborným izolantem.
- Opravdu? - Zmrzlina zůstane zmrzlá.
Opravdu?
To jsem nevěděl.
Tento jev objevil americký fyzik,
který Balzaca přivedl na myšlenku vytvořit dezert.
Chápu.
Balzac, šéfkuchař hotelu Grand.
Ano, ano.
To on vytvořil...
Rozhodně.
Jak že se to jmenuje?
Pečená Aljaška.
Dobře.
Nakonec je to tedy vědecký dezert.
Tak nějak.
Jak se to jmenuje?
Pečená Aljaška.
Proč Aljaška?
Nevím.
Eugénie!
Děkuji.
Bylo to naprosto skvělé.
Děkuji.
V jídelně nám chybíte.
Ano, proč s námi nikdy nejíte?
Dodine, nemůžete udělat něco pro to,
aby se k nám Eugénie připojila?
To záleží na Eugénii.
To prostě není možné.
Proč ne? Musí to být.
Vaši přítomnost velmi oceníme.
K tomu...
abych mohla dělat věci správně, musím být tady.
V kuchyni.
Já jen...
V jídelně s vámi rozmlouvám prostřednictvím toho, co jíte.
Co víc říct?
A není nic, co byste nejedli vy a co bych já nejedla taky.
Například kambala.
Ochutnala jsem ji před vámi, když mi ji dnes ráno přivezli.
Já...
Vdechovala jsem
její vůni, otáčela ji, hladila ji každou chvíli,
kdy byla v této kuchyni.
Znám zpaměti její barvu,
strukturu a dokonce i chuť.
Aniž bych si kousla.
Takže...
z této kambaly nemáte o nic víc než já.
A teď, pánové, do salonu.
Violetta bude podávat likéry.
Jste umělec.
Děkuji.
Violetto.
Řekli, že jste umělec. Je to pravda?
Mluví nesmysly.
Mluví pravdu.
On...
byl umělec.
Kdo je to?
Antonin Carême.
Proč nemají stejné čepice?
Kuchařská čepice v Carêmeově době
připomínala muže vstávajícího z postele.
Vidíš?
Proto ji změnil.
Vsunul dovnitř papírový kotouč.
Tato jeho kresba ukazuje, jak se nosí nakloněná na jednu stranu.
Co je?
Jak dlouho na panství vaříte?
No...
Jsem tady...
už léta.
- Naučil vás vařit pan Dodin? - Ne.
Vařila jsem dlouho předtím,
než jsem ho poznala.
Kdo vás tedy učil?
Moji rodiče. Můj otec byl cukrářem v Paříži.
Dokonce slavný.
Ale od matky jsem se dozvěděla,
že nebyl příliš trpělivý.
Kde jsou teď?
Už dávno zemřeli.
Co jsi cítila při prvním soustu pečené Aljašky?
Málem jsem se rozbrečela.
Proč?
Nevím.
Plakala jsi někdy, když jsi něco snědla?
Ne.
Co myslíš, že se stalo?
Nevím.
Poslechněte si tohle.
Auguste Escoffier a jistý César Ritz
se chystají otevřít v Monte Carlu takzvaný "Palác".
První hotel,
který svým hostům nabízí gurmánskou kuchyni.
Ale neztratí Escoffier na tak velkém místě duši?
Naopak.
Pro muže, jako je Escoffier, je to ideální.
Žijeme s Carêmeovým odkazem.
S Escoffierem sníme o budoucnosti.
Je mu teprve 38 let.
Smrt Antonina Carêmeho
a narození Escoffiera dělí pouhých 13 let.
Pánové.
Pane.
Můj pán, kníže Eurasie,
mě poslal, abych vás a vaši družinu pozval na večeři.
Promiňte,
ale ke komu mluvíte?
V této místnosti je pět mužů.
Rád bych oslovil pana Dodina,
Napoleona kulinářského umění.
Jak víte, že jsem to já?
Nejste to vy?
Ano.
Prosím, pokračujte.
Odpusťte mi.
Jak jsem říkal,
můj pán, kníže Eurasie,
který je na cestě, vás zve na večeři ke svému stolu
s vaší družinou.
Pro tuto příležitost poslala Jeho Výsost svého mistra kuchaře.
Na jeho žádost bude asistovat kuchaři,
kterého hotel speciálně najal,
aby vás obsloužil.
To nikdy nepřijme.
Prosím,
řekněte Jeho Výsosti...
že jeho pozvání přijímám.
Vřele mu poděkujte.
Tito čtyři pánové jsou mojí družinou.
Děkuji vám jménem prince.
Oficiální pozvánka bude odeslána zítra.
Pánové,
přeji vám příjemný večer.
Napoleon...
Byli jsme si jistí, že odmítnete.
Nemohl jsem odmítnout.
Před několika dny mě prosili, abych to přijal.
Co si myslíš o Paulině?
Ta holka má nadání.
Souhlasím s tím,
že má očividně talent pro kulinářské umění.
Když ochutnala pečenou Aljašku,
myslela jsem, že se rozpláče.
Ve třech letech může být absolutní sluch
a v pěti letech se dá rozluštit
partitura jako Mozart,
ale gurmánem jsi až po čtyřicítce.
Je škoda nerozvíjet dar,
ze kterého by se mohli těšit naši kolegové gurmáni.
Máš o ní zájem.
A vy ne?
Očividně méně než o tebe.
Zítra vezmu Paulinu domů
a promluvím si s rodiči.
Děkuji.
Ale jestli dovolíte, já bych si ráda promluvila s rodiči.
Jak se ti líbí.
Vidím, že za několik let vymyslí výjimečný pokrm.
Objev nového pokrmu...
přináší lidstvu větší radost než objev nové hvězdy.
Eugénie.
Mohu dnes večer zaklepat na tvé dveře?
Odkdy se ptáte předem?
Zaklepejte.
Uvidíte, zda budou otevřené, nebo ne.
Ptám se pro ujištění, že nebudou zamčené.
Uvidíte.
Znovu se tě ptám.
Vezmi si mě.
Kolikrát se mě ještě zeptáte?
Pochybuji, že po svatbě budu mít právo zamykat dveře.
Trávíme spolu více času než mnozí manželé.
Studujeme texty a recepty, vyrábíme je a jíme.
A vaše vtipy mě rozesmívají.
Takže...
nejsme takhle šťastní?
Proti manželství je mnoho vtipů.
Tenhle by se ti mohl líbit.
"Manželství..."
"je večeře, která začíná dezertem."
Jak strašné.
První pár, Adam a Eva, začal dezertem.
Je pravda, že všechno začalo něčím, co se snědlo.
Takže odpověď zní ne.
Příští pátek bych rád přijel na vaši farmu
- a koupil několik telat. - Jistě.
V pátek máte týdenní schůzku se svým bankéřem.
Jako váš notář využiji příležitosti
a předám mu několik listin, aby si je uložil do trezoru.
Dobře.
Co se týče telat, řeknu to Antoninovi.
Sejdeme se v ohradě.
Také bych je rád viděl.
Pokud se něco nestane, budu tam taky.
Vítej, zlatíčko.
Zdravím.
Vítej.
- Dobrý? - Ano.
Dobrý den, jak se máte?
Děkujeme, že jste ji přivedli domů.
- Bylo mi potěšením. - Velmi laskavé.
Zdravím.
- Jak se máte? - Dobře, děkuji.
Pouze šest?
Mám jen jednu malou pánev.
Budeme je dělat po částech.
Strnadi.
Eugénie je kupuje na trhu.
Ale nikdy nejsou tak dobří jako tady.
Augustin je zasype semínky prosa.
Jakmile se z nich stanou tající kuličky,
oškube je, aniž by se roztrhli, a je to.
Jsou téměř hotoví.
S vaším svolením bych ráda zaučila Paulinu.
Pan Dodin souhlasí.
Má předpoklady stát se výjimečnou kuchařkou.
Výjimečnou.
Je to velká čest.
Je to ještě dítě.
Je to nejlepší věk pro učení.
Paulina mi řekla o vašem...
zeleninovém záhonku.
Je to zázrak.
Vezměte si čas na rozmyšlenou, má kuchyně ji bude vždy otevřená.
- Pojď! - Co je to?
Měděná anténa s prstencem ze zinku.
Dali jsme je všude.
Jsou od sebe vzdáleny šest metrů.
Překvapivé.
K čemu slouží?
Vytvářejí v zemi elektrický proud.
Rostliny jsou díky tomu zdravější
a odolnější a naše úroda je lepší.
- Opravdu? - Ano.
První rok jsme experimentovali na polovině zahrady.
Druhá polovina byla bez antén.
Rozdíl byl markantní.
Děkuji.
Děkuji, Augustine.
Děkuji.
- Augustine. - Děkuji.
- Děkuji a do dalšího kola. - Začnu.
Viděla jsi Eugénii?
Od chvíle, kdy odvezla Paulinu domů, je ve svém pokoji.
- Copak? - Jsi v pořádku?
Ano.
Slyšela jsem, že jste přišel.
Chystala jsem se vám udělat večeři.
Ale...
Jak se povedli strnadi?
Prý jsi zůstala ve svém pokoji.
To nic není.
A co Paulinini rodiče?
Šlo to dobře.
Souhlasili s její praxí?
Ne... ne...
Neshodli se, ani nesouhlasili.
Chtějí popřemýšlet.
Eugénie, mám strach.
Nebylo by rozumnější,
kdyby tě doktor Rabaz přišel zkontrolovat?
Ne, jen by ztrácel čas.
Mistře, bez jakékoli okázalosti,
můj šéfkuchař přečte skromné jídlo,
které má tu čest servírovat.
Poslechnout si menu je vždy potěšením.
Člověk vnímá stavbu jídla a záměr šéfkuchaře.
Přečtěte ho prosím.
Menu se skládá ze tří chodů.
První polévky budou: jedna holubí,
jedna křepelčí s královskou omáčkou, jedna račí.
A plněné závitky.
Jako prostřední pokrm se podává roční kanec
a na obou koncích královská paštika a bažantí koláč s letními lanýži.
Předkrmy:
koroptve na rožni s bylinkami a šunkou,
poupetin z hrdliček a plněná štika.
Hlavní předkrmy:
dvě plněná kuřata na smetaně a mladí králíci à la Saingaraz.
Vína pro první chod.
Po polévce: suché sherry.
Bílé víno:
Carbonnieux, Langon, Meursault a Pouilly.
Červené víno: Chainette, Thorins a Saint Estèphe.
Během přípravy druhého chodu
se bude podávat malvasia z Kypru a Madeiry.
Druhý chod bude obsahovat dva předkrmy
před čtyřmi pečenými pokrmy:
lottes à la vestale ze Ženevského jezera
a pstruh potoční à la chartreuse.
Pečeně budou krocan,
hovězí žebra à la daube s holandskou omáčkou,
telecí prsa au pontife s bůčkem na podobný způsob
a quenely ze stejného kusu.
A plněná kýta nakrájená na tenké plátky.
K dispozici budou tři omáčky:
pikantní, chudá a nebesky modrá.
A tři saláty: bylinkový, pomerančový a olivový.
Přílohy k pečeným pokrmům a salátům...
Princova velkorysost se změnila v utrpení.
Jídlo trvalo více než osm hodin.
Princ věří, že gurmán by se neměl bát žádného jídelníčku,
i když jídlo trvá jeden den a jednu noc.
Na začátku třetího chodu jsem myslel,
že mi selže žaludek.
Ale moje potíže skončily
a překvapivě jsem to dotáhl až do konce.
Co si myslel Dodin?
Neměla jsem možnost s ním mluvit.
Dodin zkrátka viděl princovo jídlo jako tlustospis.
Hojné a bohaté, ale bez světla a průzračnosti.
Žádný vzduch, žádná logika, žádná linie.
Zvyk, ale žádná pravidla.
Průvod, ale žádná organizace.
Jídlo, které se vyznačuje nedostatky ve střídání chutí a textur.
A co dezerty?
Mandlové pečivo,
které vyžaduje takovou pozornost, se podávalo po ledu,
který ochromuje a uspává smysly, a před sýry,
rovněž ledovými.
Takto podávané zanechávají průměrnou příchuť.
Přesněji řečeno:
"Příchuť obyčejného máslového krému."
To je ono.
Bylo něco bezvadného?
Vína.
Ačkoli jejich pořadí nebylo.
Doutníky.
Ratafias a eaux-de-vie také.
Ale když se včera vrátil,
večeřel před spaním?
Nechtěl usnout při vzpomínce na princovo jídlo.
Prostě jsem mu naservírovala čistou polévku
s pašírovaným vejcem a snítkami estragonu.
A krůtí prsa ve vinném želé a frikasé z chřestových špiček.
Několik sušenek se sklenkou Grenache,
velké množství medového lipového čaje a šel spát.
Co dělá teď?
Studuje.
Menu.
- Aby pozval prince? - Ano.
Eugénie,
byli bychom ti vděčni, kdybys nám mohla sdělit,
čím chce princ obsloužit, jakmile to budeš vědět.
Mohla bys?
Ano, samozřejmě.
Poslužte si.
Dobrý den, Augustine.
Dobrý den, Eugénie.
Bude to pot-au-feu.
Určitě?
- Pot-au-feu? - Ano.
Podá knížeti vařené pot-au-feu a zeleninu.
Ano.
K tomu je třeba kus čerstvého
hovězího masa, které je co nejméně odkrvené.
Musí to být silný řez.
Rump je vynikající volbou
díky vyváženému poměru libového masa a tuku.
Maso se neoplachuje, aby si zachovalo šťávu.
Po odkostění
se maso sváže, aby se nerozpadlo,
a vloží se do hrnce s půllitrem vody na kilogram masa.
Nepochopitelné.
Eugénie?
Moji přátelé!
Moji přátelé.
Viděli jste Eugénii?
Byla tu už dřív, ale odešla.
Beauboisi, viděl jste ji, když jste doprovázel našeho bankéře?
Ne.
Rabazi!
Eugénie, co se děje?
- Jsi v pořádku? - Ano.
Usnula jsem.
Nehýbej se, nehýbej se.
Co se děje?
- Co se stalo? - Dobrý.
- Eugénie? - Nevím.
Myslím, že jsem usnula.
Usnula?
Ano.
Všichni jsou tady.
Ano, pojď s námi.
Opatrně.
- Pomůžu ti. - Ano.
Opři se o mě.
Nic vážného.
Dobré zdraví jsi však po svých předcích nezdědila.
Přinesu ti později nějaké léky.
- Jak se cítíš? - Naprosto v pořádku.
V posteli mě neudržíte.
Potřebuješ odpočívat.
Buď rozumná a zůstaň v posteli.
Jsem známý tím,
že mám ve svém oboru určité znalosti, a jsem přítel.
Věřila bys mi?
Ano.
Děkuji.
Odpočiň si.
Vyprovodím dobrého doktora a hned se vrátím.
Váš vývar je vynikající.
Možná si vypěstuju chuť na to, aby mě někdo obsluhoval.
Kdykoli budeš chtít.
Je mi potěšením.
Máte lepší věci na práci.
Violetta mi může vařit.
Violetta?
Sotva uvaří vodu.
Navzdory svému úsměvu vypadáte...
vážně.
Dokonce vážně.
Opravdu?
Důvtip, který mám tak ráda, je pryč.
Co se děje?
Když jsem...
Když jsem tě našel na zahradě...
myslel jsem...
že jsem...
sám umřel.
Cítím se plná života.
Jsem tak šťastná.
A vděčná.
Ráda bych...
ještě nějaký váš vývar, pokud to není...
v rozporu s doporučením dobrého lékaře.
Samozřejmě.
Pozvánku můžete princi poslat, kdykoli budete chtít.
Jsem připravena.
Ledaže byste nebyl?
Mám lepší nápad.
Violetto.
Děkuji.
Vzpomínáš...
loni jsem koupil tři láhve v londýnské aukci.
Šampaňské Krug Clos d'Ambonnay z roku 1837.
Na dně oceánu strávilo 50 let,
když ztroskotala loď převážející 2000 lahví do Ameriky.
Všechno je stále tady.
Děkuji.
Mohu se dívat, jak jíš?
Ano, pokud chcete.
Čínský básník z 11. století se celý život řídil jedním pravidlem.
Jeden rok pracoval a celý další rok
se věnoval své manželce.
Měl jsem následovat jeho příkladu.
V tom, co jste právě řekl,
je řada slov, která se k sobě nehodí.
Například nejste ani básník, ani Číňan.
Nejsem básník.
Napoleon gastronomie, princ, král...
A mnoho dalších jmen,
ale ne básník.
Řekněme...
zatím ne.
A bylo tam slovo "manželka".
Na tom pracuji.
Vrátím se.
Zuby...
Ano, zuby...
rozmělňují jídlo.
A žlázy všeho druhu...
uvnitř úst...
ho zvlhčují.
A jazyk ho mísí...
a tlačí na patro, aby...
uvolnil šťávu
a vychutnal chuť.
Jídlo se přenese do středu úst
a poté...
se jazyk opře o dolní čelist.
Uprostřed se zvedá
a u základny vytváří sklon, který přitahuje jídlo
k zadní části úst.
Tam se hltan střídavě stahuje a smršťuje.
Ten dopravuje jídlo do jícnu,
který ho peristaltickým pohybem přenáší do žaludku.
Ale s tebou, Eugénie,
je tato činnost...
naprosto nádherná.
Nádhera.
Dávej pozor,
aby talíř byl otočen
směrem k Eugénii, takto.
Ano, pane.
Hned běž.
Pozor, talíř musí směřovat určitým směrem.
Ano, já vím.
Přátelé!
Vážení přátelé!
Eugénie a já...
jsme se rozhodli, že se vezmeme na podzim.
Ne na podzim!
Neprotestuj Paulino.
O podzimu nevíš vůbec nic.
Jsme v podzimních letech a já to říkám bez melancholie.
A na podzim se vezmeme.
Podzim, období zlata a deště, je moudrým obdobím dobrých rad.
Je to také skvělé období pro gastronomii.
Podzimní růže je mnohem víc než jen další nádherná růže.
Na podzim přináší vinobraní svěží vítr,
zvěřinu a veselí.
Jsou kaštany, artyčoky, zelené hrozny a hrušky.
A přestože křepelky, pěnice a chřástalové odlétají,
holub hřivnáč, sluka lesní a kachna přilétají...
z druhého konce světa, aby nám spravili chuť.
Moře se mezitím vzpamatovává z úleku
způsobeného letními vedry.
V Normandii se hrozny sklízejí pomocí holí.
Renety zpestřují naše sladké chody.
Na podzim se stoluje při svíčkách,
lépe a déle,
s větším potěšením a radostí.
To je pravda!
Kachny a divoké husy cestují ze severu na jih.
Podzim je přechodem od úsporných letních radostí
k solidním zimním požitkům.
Eugénie, vezměme se na podzim...
a společně přivítejme zimní radovánky.
Bravo!
Myslím, že hosté byli spokojeni.
Máme štěstí, že máme tak příjemné přátele.
Říkáte, že jsme v podzimních letech.
Mluvte za sebe.
Prožívám léto svého života.
A až odejdu, bude ještě léto.
Miluji léto.
A vy?
Mám rád všechna období.
První kapky deště, první vločky sněhu.
První ohně v krbech, a jeho praskání.
Tyto první věci,
které se každoročně vracejí, mě těší.
Ale letní slunce...
Miluji ten pocit pálení.
Potřebuji ten pocit
uvnitř mého těla.
Jako uhlíky, které zpracovávám každý den.
Rozumím.
Vstup.
Teď je to i tvůj pokoj.
Takže...
tady.
Menu pro Jeho královskou Výsost korunního prince Eurasie.
Pochoutky před polévkou.
Polévka Eugénie Chatagneové.
Brillat-Savarinovy lívance.
Dodinovo pot-au-feu.
Pyré Soubise.
Dezert.
Bílá vína ze svahů Dézaley
a Château-Grillet.
Červená vína Châteauneuf-du-Pape, Séguret a Chambolle.
Tady.
A to je vše?
Ano.
Je to...
Jak to mám říct?
Váhám mezi slovy
"nebezpečné"
a...
"odvážné".
Zvol "odvážné".
Takový skromný jídelníček by sotva tvořil
první chod princova běžného jídla.
A...
tady je pot-au-feu.
Vím, co si myslíš.
Tato tři vulgární slova jsou neslušná a páchnou mastnotou.
Ale pot-au-feu se zeleninou
je tak francouzské.
Přežilo staletí a živilo mnoho rodin.
Přijímám tedy výzvu udivit prince
svým osobním pot-au-feu.
Samozřejmě s tvou pomocí.
Děkuji.
Mě to neděsí.
A vás?
Cítíš, že váhám?
Ano.
Proč bych se měl bát?
Eugénie?
Vezměte mě do náruče.
Eugénie?
Co se děje? Violetto!
Souhlasíte, vážený kolego, že medicína není exaktní věda.
No tak, to je absurdní.
Nejste tu od toho, abyste definovali medicínu!
Je užitečné pochopit,
že existují věci,
o kterých za současného stavu naší vědy nic nevíme.
Takže nevíte, co je s Eugénií?
Nic nevíte!
Ne, to nevíme.
Nevíme, zda je to vážné, nebo ne,
ani jak se to může vyvíjet.
Je velmi pravděpodobné, že se to vůbec nevyvíjí.
Její mdloby by mohly zmizet tak, jak přišly.
Doufejme, že ano.
Ano...
to doufejme.
- Jak se cítíš? - V pořádku.
Eugénie, je mi líto, ale nejsi v pořádku.
Před několika hodinami jsi mi omdlela v náručí.
Mám obavy.
Rozumíš?
Omlouvám se, že jsem vás vyděsila, ale...
jen o hodinu později jsem se cítila dobře.
Děkuji, že jste vážil takovou cestu,
abyste našemu příteli doktoru Rabazovi poskytl druhý názor.
Vy dva se shodujete, že jsem naprosto v pořádku.
Dokonce je to pro mě dost trapné.
Věděla jsem, že až přijedete, najdete zdravou ženu.
Rabazi, řekněte něco.
Co víc říct?
Tohle je nejlepší okamžik dne.
Děkuji.
Vím, že jsem byl nepřiměřeně úzkostlivý.
Právě teď...
jsem ujištěn, že se ti daří dobře.
Některé z mých nocí znáte,
protože je se mnou sdílíte.
Ale ostatní noci...
Chcete se o nich dozvědět?
Víc než cokoli jiného.
Noci...
kdy mám pro vás otevřené dveře, je mnoho.
Ne tak, jak bych si přál.
Těch, které jsou zamčené, je také mnoho.
Je jich příliš mnoho.
Je také mnoho nocí, kdy...
ležím ve své posteli a představuji si,
jak jdete ze svého pokoje do mého.
Bezhlučně.
Srdce mi pokaždé buší.
Dvakrát se stalo něco mimořádného.
Co to bylo?
Představila jsem si, jak tiše vycházíte ze svého pokoje.
Viděla jsem, jak jste vyšel po schodech nahoru,
zahnul doprava a šel chodbou dolů.
Pak jste se vydal po služebním schodišti do mého patra.
Ještě pár kroků...
a došel jste ke dveřím.
Nakonec jste položil ruku na kliku.
Dvakrát.
Jen dvakrát...
za všechny ty roky, kdy jsem si představovala, že mi otevíráte dveře...
se opravdu otevřely.
Violetto?
Violetto.
To Eugénie.
Můžeš se jít podívat?
Nechcete jíst?
Mohu vám připravit něco jednoduchého.
Děkuji, jsem v pořádku.
Už dva dny jste nejedl.
To není rozumné.
Mohla bys požádat Louise, aby ty věci odstranil?
Už tě nepotřebuji.
Před časem se mi zdál zvláštní sen.
Zdálo se mi,
že jsem první kuchař lidstva.
Když říkáte "první", myslíte tím "nejlepší"?
Nebo první mužský kuchař?
Řekl jsem ho Eugénii stejně jako vám.
Ale teď si uvědomuji,
že asi nepochopila, co jsem jí chtěl říct.
Je to hloupé, měl jsem být víc...
Měl jsem dávat pozor a ujistit se, že nedošlo k nedorozumění.
Určitě věděla přesně, co jste chtěl říct.
K tomu, aby Eugénie dokázala vytvořit pokrmy tak,
jak je vidí ve svých představách,
potřebovala výjimečné intuitivní schopnosti.
Předložme Dodinovi naše návrhy.
Uvidíme.
Ano.
Nemůžeme jen tak nic nedělat.
Tomuto seznamu kuchařů věřím.
Bude věřit i Dodin?
Jednu věc jsme nikdy neřekli...
Eugénie byla velmi krásná žena.
Otázkou je, kdo bude mluvit s Dodinem?
Určitě ne já.
Možná mám nápad.
Víme, co Dodin snídá.
Eugénie?
Co je to?
Co se děje?
Violetto?
Kdo jste?
Kdo řekl, že můžeš nosit tu zástěru?
Pane.
Okamžitě ji sundej.
Sundej si ji!
Jdi.
Jdi!
Jdi, říkám!
Proč jsi...
Co tě to napadlo, Violetto?
Omlouvám se.
Byl to můj nápad, bylo to hloupé.
Už o tom nemluvte.
Sestavili jsme seznam kuchařů...
Ne!
Pane.
Pánové.
Madam.
Pane.
Odpusťte nám, že jsme přišli bez ohlášení.
Nic se nestalo, madam.
Posaďte se, prosím.
Jak se má Paulina?
Vlastně proto jsme za vámi přišli.
Je velmi nešťastná.
Od smrti Eugénie...
se ptá, zda může být stále vaší učednicí?
Bez kvalifikovaného kuchaře...
by to nešlo.
Chápeme to a vysvětlili jsme jí situaci, ale...
zdá se, že na váš návrh nechce zapomenout.
Je to nad moje síly.
Dobře, rozumíme.
Děkujeme, že jste nás vyslechl.
Paulina...
Navzdory svému nízkému věku
je Paulina obdařena silou vůle, která nás udivuje.
To není rozmar, ale opravdové odhodlání.
Promiňte,
že se vás na to ptám...
Byl byste ochoten jí své důvody vysvětlit osobně?
Samozřejmě.
Promluvím s ní.
Děkujeme.
Děkuji mnohokrát. Pánové.
Pane Dodine.
Zde je seznam kandidátů,
který jsme společně sestavili...
Z mořských filetů odstraňte kůži.
Filety nakrájejte na několik stejných kusů.
Ořízněte je.
Mezitím na velké pánvi rozpusťte máslo.
Filety posypte solí.
Potřete je trochou rozpuštěného másla.
Těsně před podáváním je položte na oheň,
a když na jedné straně ztuhnou, otočte je.
Po opečení je osušte a položte do kruhu na misku.
Filety přelijte maître d'hôtel omáčkou,
do které jste přidala redukované velouté
a další citron.
Dobře, pane.
Děkuji, slečno, můžete odejít.
Dobře, pane.
Ochutnej.
Děkuji.
Perfektně uvařené.
Vaše telecí fricandeau.
Děkuji.
Tato velmi složitá polévka
má zvláštní staromódní kouzlo.
Musí mít jedinečnou příchuť,
ale každá část této příchuti
si musí zachovat...
svou vlastní a přirozenou kvalitu.
Její celkový vzhled by měl připomínat vývoj sonáty,
v níž si každé téma zachovává svůj vlastní život a chuť.
V síle a harmonii celku.
Tady je recept. Přečtěte si ho pozorně, prosím.
Eugénie by tu polévku uvařila?
Ano, samozřejmě.
Vlastně velmi dobře.
Byla pojmenována po ní.
Omlouvám se, ale nejsem schopna tuto polévku uvařit.
Ale pokud si myslíte, že bych se to od vás mohla naučit...
dejte mi prosím vědět.
Na shledanou, pane.
Jak se daří cibuli?
Ukaž mi to.
Dobře, můžeš ji sundat z plotny.
Začni smažit houby.
Sůl a pepř.
Teď přidej slaninu
a máslo.
Už jdu.
Těsto ten pekáč utěsní
a zabrání úniku vůně.
Po jeho upečení...
se hrnec dokonale uzavře,
vyjmeš ho z trouby
a vaříš na velmi mírném ohni.
Paulino, probuď se.
Uděláme pot-au-feu.
Paulino, probuď se.
Dej to na sporák.
To je ono.
Pomoz mi.
Ochutnej morek.
Dobrý?
Chutná?
Nechutná.
Je to normální,
jsi příliš mladá.
Morek...
je velmi složitý.
K rozvoji chuti je zapotřebí kultura a paměť.
Takhle musí chutnat morek.
Zapamatuj si to.
Ano, pane.
Dobře.
Tam.
Sítkovou lžíci.
Děkuji.
Jen si navlhči rty.
Je to dobré.
Maso je pak ještě chutnější.
Chambolle Musigny.
Má všechno.
Třídu, eleganci, čistotu.
Dlouhé zakončení.
A výjimečný buket.
Je to vrchol burgundských vín.
Ztělesnění milosti.
A oblíbené víno Eugénie.
Uvařené jídlo je velmi dobré.
Ale je to jako náčrt nebo skica.
Dvacet let.
Pracovali jsme spolu více než 20 let.
Vařili jsme každý den.
Přečetl jsem recept a ona na sporáku čarovala.
Chybí mi.
Když na mě mluvila...
sledoval jsem její ústa a oči stejně intenzivně, jako jsem jí naslouchal.
Ale teď...
je konec.
Myslím na ni každou vteřinu.
Promiňte, že jsem vtrhl dovnitř.
Raději se vrátím později.
Grimaude!
Vlastně to nemůže počkat.
Pak pojďte dál.
Obědval jsem u známého
a po vývaru z jesetera...
oslnivém...
se objevilo toto jídlo.
Přiběhl jsem,
abych ti dal ochutnat.
Mořský vlk?
Perfektně uvařený,
dlouho na mírném ohni, aby byla ryba respektována.
Batáty smažené na másle...
S foie gras?
To jsem nikdy neviděl.
Nikdy jsem je spolu nespojil.
Smržové houby...
jsou jarem.
Dušené v troše smetany s...
nádechem kávy, která se k tomu hodí.
Kombinace sladkého chleba a celeru je jemná, tlumená,
nevýbušná a velmi zahalující.
Okurka,
záměrně ponechaná syrová pro svůj tonus...
a citronový tón kyselosti vnášejí do této konstrukce svěžest.
S rybami je to jiné.
Batáty slouží jako koření k rybě,
která si s touto dokonalou zeleninou
zachová svou přirozenou chuť.
Krásné setkání země a moře,
které opěvuje krásu země.
Grimaude, to je obdivuhodné.
Jmenuje se Adèle Pidouová.
Pojďme se na ni podívat.
Našli jsme ji?
Věřím, že ano.
Paulino, co to děláš? Čekáme na tebe, pospěš si.
Myslím, že hosté byli spokojeni.
Ano.
Máme štěstí, že máme tak příjemné přátele.
Říkáte, že jsme v podzimních letech.
Ano.
Mluvte za sebe.
Prožívám léto svého života.
A až odejdu, bude ještě léto.
Miluji léto.
A vy?
Mám rád všechna období.
První kapky deště,
první vločky sněhu.
První ohně v krbech, a jeho praskání.
Ty první věci, které se každoročně vracejí, mě těší.
Ale letní slunce...
Miluju ten pocit pálení v těle.
Jako uhlíky, které zpracovávám každý den.
Rozumím.
Žijeme pod jednou střechou už více než 20 let.
Jak jste si zachoval svou stálost
a vytrvalost vůči mně?
Svatý Augustin řekl...
štěstí...
je pokračovat v touze po tom, co už máme.
Ale ty, měla jsi ho někdy?
Mohu se vás na něco zeptat?
Je to pro mě velmi důležité.
Jsem váš kuchař nebo...
jsem vaší ženou?
Mým kuchařem.
Děkuji.