Je li to...?
Bože! Šta je to? -To su moji pokreti.
Prekini, blamiraš se. -Ne blamiram se.
Čekaj, hteo sam da te intervjuišem.
Ma, je li? O čemu bi da me intervjuišeš?
Nemam pojma. Recimo...
Napunila sam 11 godina.
A tebi je 130,
i puniš 131. za dva dana.
Dakle...
kada ti je bilo 11,
šta si mislio da ćeš sada raditi?
Volim te. Volim te.
Zdravo svima, ja sam Belinda,
biću vaš vodič narednih nedelju ili dve.
Upravo sam prebačena iz Toremolija...
Iz Toremolinosa!
Nadam se da ću vam biti od pomoći u Turskoj. Imaćemo sedam stajanja...
Ja sam Belinda.
Upravo sam došla iz...
Toremolinosa!
To...re... mo... li... nos.
Sačekaj me ovde, mila. -Dobro.
Dobro sam.
Neko dolazi.
Spava ti se? -Ne.
Soba 501.
Da, to smo mi.
Rezervisao sam dvokrevetnu sobu, ali smo dobili samo jedan.
Platio sam to i potvrđeno je od strane agencije.
To je sve što možete? Pod čaršav, hajde.
Neka bude onda tako.
Dobro, hvala.
Laku noć.
Digitalna video zabava.
Nemoj da se skvasiš. Prilično je skupo.
Izvini zbog hotela. Klajv ga je nahvalio.
Je li sve u redu kod kuće? -Na šta misliš?
Kako se ti i mama slažete?
Dobro, valjda.
Drago mi je da to čujem.
Zašto? Šta ti je rekla? -Nije mi ništa rekla.
Prošli put si mi rekla da se ne slažete.
Ne mogu da te pitam preko telefona.
To je tačno. Bolje je nego ranije.
Zašto ne odeš i predstaviš se?
Ne, tata. To su, fazon, klinci.
Zašto ti ne odeš i predstaviš se?
Sofi, to su, fazon, matorci.
Ako ga malo zadržiš na predmetu, dobija bolje osvetljenje.
To je pametno.
Želiš veliki sladoled? -Da, veći od moje glave.
To je nemoguće, imaš ogromnu glavudžu.
Završio si? -Sa čim?
Preterao si. -Nisam, iznosim činjenice.
Glava ti je veća od moje.
Ne bih se složio. Pogledaj kolika je.
Tvoja je veća.
Pozdravi mamu. To je sve?
Volim te. -Reci da ti nedostaje. -Nedostaješ mi.
I šta još? -Ćao, ćao.
Šta još? -Moj tata je sjajan.
A zašto ti je tata sjajan? -Zato što je...
Šta je rekla?
Uradiću to kad dođem kući. Škola počinje tek u utorak.
Super je, ali nismo u našem hotelu.
Ali naš nema telefon.
Tata? Dobro je.
O Bože, radi one čudne usporene ninđa pokrete.
Zašto je ponekad tako čudan?
Ali, da, on je dobro.
Volim te. Ćao.
Mama želi da priča sa tobom. -Molim? -Mama želi da priča sa tobom.
Hvala, mila.
Proveravaš me?
Hoćeš li učiniti nešto? -O čemu ti to?
Sa Džordžom. Rekao je Sebu da želi da
bude sa tobom. Ne Seb, naravno.
Sinoć sam, na putu do kuće, Keniju malo...
U žbunju iza drugog bazena.
I šta se desilo?
Kako to misliš? -Je l' svršio?
Još pitaš.
Trebalo bi ponekad da vezuješ kosu.
Baš ti lepo tako stoji.
Misliš da nas je čula? -Zabole me. Ima 9 godina.
To je divno.
Drago mi je zbog tebe.
Dobro. Volim te.
Da, hoću.
Znaš li kako se igra? Pritisneš samo ovde. -Znam.
Upalite motore.
Hoćeš još jednom? -Idemo.
Izvoli. Jesi li spremna?
Drži.
Ne smeta vam? -Ne, ovo nam je poslednja.
Hoćete li da igramo u parovima?
Može. Imaš ugrađeni most.
Nismo opasni. Dešnjak sam i igram sa devojčicom.
Budite blagi. -Hoćeš li ti da razbijaš?
Bravo.
Kako ti se sestra zove? -Sofi.
Ja sam joj otac.
Izvini, mislio sam... -U redu je.
Hotel je lep, zar ne? -Nije loš.
Mi smo u onom preko puta, skoro pa gradilište.
Jebote, Sofi, svaka čast. -Ne govori "jebote".
Izvini, druže. -Nema problema.
Na mene je red. Gledaš li?
Polazi!
Moraš sve da upropastiš, kao i uvek!
Uvrni.
Ne puštam te. Ponovo.
Ne, ti samo guraš.
Moraš da uvrneš. Ovako.
Idemo opet.
Uhvati me za zglobove.
Jasno mi je.
Tanak deo je u ravni sa mestom gde se prsti spajaju.
Gledaš li?
I samo povučeš što jače možeš.
Ovo je ozbiljno, Sofi.
Gledaj me, važno je da ovo uvežbaš.
Kreni. Ne.
Ne uvrćeš, samo vučeš.
Idemo. Uhvati me za zglobove. -Ne mogu to.
Važno je gde se prsti spajaju.
Povučeš najjače što možeš.
Važno je da ovo uvežbaš.
Umećeš da se odbraniš.
Ako te neko napadne...
možeš da se oslobodiš i pobegneš.
Šta ako me neko napadne ne držeći me za zglobove?
Sviđa mi se što smo svi pod istim nebom.
Kako to? -Mislim...
nekad kad se igram, pogledam u nebo,
i ako vidim sunce,
pomislim na to da ga oboje vidimo.
Iako nismo na istom mestu...
i nismo zajedno...
na neki način jesmo, razumeš?
Oboje smo pod istim nebom,
i kao da smo zajedno.
Pod tuš. Dva...
tri, četiri... četiri i po... - Prekini!
Možemo li mi ono?
Previše si mlada, mila.
Dame i gospodo,
veličanstveni, divni, neverovatni, jednoruki,
Kalum Aron Paterson.
Spremite se za večernju zabavu.
I...
da vidimo. Toremolinos!
Dobro si, Sofi?
Nisi spominjao Kler.
Sećaš se da je imala dečka kada smo se upoznali?
Aha. Pitala sam te s kim to razgovaraš na telefonu.
Bio si u fazonu: "Sa devojkom koja mi se sviđa, ali je zauzeta."
E pa, ponovo su zajedno.
Sviđala mi se. -I meni.
Znači li to da nećeš otvoriti kafić?
Ne, ne više, ali...
Imam nešto drugo u planu sa Kitom.
Šta to?
Još uvek razrađujemo plan.
Ali razmišljamo da iznajmimo kuću van Londona za posao.
Imala bi svoju sobu kad dođeš.
Mogu li je okrečiti u žuto?
Zašto baš u žuto?
Sviđa mi se boja, ali mi mama ne da da okrečim svoju.
Pokušavaš da me navučeš!
Pa, mogu li? -Videćemo.
Pogledajmo ovo.
Jesi li ponela novčanik?
Ne?
Uzmi ovo. Ne gledaj u njega.
Na tri ga bacamo na binu i bežimo.
Beži, Sofi!
Da li je bolelo kada si pao?
Kada sam slomio zglob?
Ne znam.
Ne sećam se.
Nisam mislio da je slomljen.
Nisam nikada ništa slomio.
Zašto ti i mama govorite "volim te"? -Molim?
Recimo, na telefonu.
Više niste zajedno. Zašto onda to govorite?
Pa...
podseti se svih ljudi kojima to kažeš.
Baki, deki, ujki, ujnama...
Ali oni su porodica. -I tvoja majka je porodica.
Sećam se da sam jednom pitala mamu da li te je zvala.
I rekla mi je da ste vereni.
Ne znam zašto, ali sam mislila da to znači da se venčavate.
Ne znam da li sam pomislila to samo za tebe ili oboje, ali...
Nije li to smešno? -Mislila si da se venčavamo?
Nisam je dobro razumela.
Ispalo je da si razgovarao na telefonu sa nekim drugim.
Bila sam uzbuđena.
Što ćemo se venčati?
Da, ali tada sam bila jako mlada.
Imala sam sedam godina.
Kako napreduješ sa knjigom?
Uživaš li?
Da, mada je teško da se razume.
Nastavi da je čitaš. Verujem da će ti se svideti.
Šta znači "opštinski"?
Zaroni pravilno, Sofi. -Ne mogu, rekla sam ti.
Ronila si prošle godine. -Nisam.
Dodaj mi masku. -Jesam. -Šta?
Prestani da se igraš. -Ne igram se.
Nisam videla da si je bacio. -Šta to?
Masku. Znam da je bila skupa.
U redu je, dušo.
Samo sam malo umoran danas.
Hoćeš li doneti aparat? U torbi je.
Drži, stavi ovo na stopalo, i ponovo pokušaj.
Na stopalo? -Da, biće ti dosta lakše.
Treba pomoć? -Da, molim te.
Hvala ti. -To su tajne zanata.
Nije ti loš zanat. -Nimalo.
Radiš ovo cele godine?
Zvučiš kao moja baka. -Tvoja baka?
Želi da nađem neki normalan posao.
Koji ti broj cipela? -10.
10. 44? -Da.
Ove će ti odgovarati.
Nekada sam mnogo putovao.
Jednu sezonu odradim ovde, sledeću onde,
ali sada sam kući. -Da li ti nedostaje? -Putovanje?
Ne koliko čežnja za domom, iskreno.
A i uskoro ću dobiti dete. -Čestitam.
Pre nekoliko godina sam mislio da se to neće desiti pre 40-te, ali...
Ne mogu ni da zamislim sebe sa 40.
Iznenađen sam što sam i do 30 dogurao.
Ja sam Sofi Lesli Paterson, uživo sa...
Ne znam ime broda.
Upravo sam videla najluđu stvar u čitavom svom životu.
Išli smo na ronjenje,
i videli smo pravog pravcatog morskog konjića.
Obmotao se oko mog...
celog prsta.
Onda, kada smo izlazili, tu je bila...
hobotnica!
A instruktor je, ne znam...
Da, instruktor mi je stavio hobotnicu na glavu.
Prava hobotnica na mojoj glavi.
Ali sada...
Tata... mislim, Kalum Aron Paterson,
otišao je na neko ronjenje, valjda. Ne sećam se.
Ali...
on u stvari nema ronilačku dozvolu,
ali je slagao!
Sve će biti u redu. Ništa mu neće faliti. Sigurna sam.
Ćao-ćao.
Šta je ono?
Koje?
To je samo još jedna vrsta pušenja.
Pušenje izaziva rak.
Puni ti pluća katranom, zubi ti požute,
a oči ispadnu.
Sledeći put idemo negde drugde.
Nije tako strašno. Kada si poslednji put video baku?
Dakle...
Nevolja. Obrati pažnju.
Loš početak.
Kada se vraćaš u školu? -Utorak.
Sledeće nedelje? -Još malo. -Mislio sam da je kasnije.
Ko ti je novi učitelj? -Gđica Makel.
Ona iz Glazgova?
Kako to znaš?
Šta je?
Lepa je.
Ona je ona lepa iz Glazgova! Urezalo mi se u glavi.
O, Bože! Tata, prekini! -Dobro.
Da li je dobra?
Držala nam je čas na kraju polugođa. Deluje fino.
Ubacite novčić.
Igraš?
Tata je otišao po novčiće. -Gle ovo.
Deset penija.
Imaš još jedan?
Ja sam Majkl, inače.
Bolje bi bilo da vežbaš, Majkle.
Surovo.
Kako se zoveš? -Sofi.
Zezaš me? -Sad je izjednačeno.
Nisam znala da računamo. -Znala si.
Dobro si? -Kao jesam.
Malo sam smorena.
Zašto? -Ne znam.
Jesi li se ikad nakon savršenog dana
osećao sav smrvljen,
da te kosti bole?
Prosto su umorne, kao i sve ostalo.
Kao da tonem.
Ne znam, čudno je.
Došli smo da se provedemo.
Spremna?
Lepo ćemo večerati i ranije ćemo leći.
Idemo.
Misliš da je ovaj lep?
Jeste, baš. -Prodavac mi kaže
da svaki tepih ima drugačiju priču.
Simbolika, motivi, predstavljaju razlićite stvari.
Šta?
Razumeš?
Pošto je ovaj?
45 miliona turskih lira.
Koliko je to u funtama? -850 funti.
U redu, hvala. -Nema na čemu.
Igraćete bilijar?
Zašto se ne upoznaš sa onim devojčicama tamo?
Može sa nama na bilijar, ako želi. Samo nas je troje.
Igraćemo u parovima. -Klinka je, zar ne?
Bolja je od njega. -Mogu li ići?
Briši. Ali da si se vratila za sat vremena.
Dobro.
Ne žurite, devojke.
Šta je ono? -To je "ol inkluziv" narukvica.
Jedeš i piješ do mile volje.
To je to? -Isto mu dođe.
Vidi ko je ovde.
Tako se to radi, buraz.
Ne želiš to da vidiš. -Alo, kvarite omladinu!
Ne želiš to da vidiš.
Izvolite. -Hvala. -Nema na čemu.
Fuj. Krljaju se vekovima. -Šta?
Šta je krljanje?
Kako ti to zoveš?
Žvalavljenje.
Nije, to je ljubakanje. -Ljubakanje!
Da ih gurnemo bazen?
Ti gurni njega, ja ću nju.
Gurni ga, važi?
Ulećem i ja!
Ovo je naša soba.
Ovo je tatin majušni krevet.
Ovo je moj džinovski krevet.
Čekaj. Kako da zumiram?
Da vidim. Dodaj mi.
Ovo dugme ovde.
O Bože, na TV-u sam! Kako izgledam?
U redu, vrati je.
Šta to bi? Bože, šta je to?
To su moji pokreti.
Prekini, blamiraš se. -Ne blamiram se.
Čekaj, htela sam da te intervjuišem.
Stvarno? O čemu to?
Nemam pojma. Recimo...
Napunila sam 11 godina.
A tebi je 130,
i puniš 131. za par dana.
Kad si imao 11 godina,
šta si mislio da ćeš sada raditi?
'Ej, šta si mislio da ćeš sada raditi?
Isključi to, Sofi.
Dobro, isključila sam. -Vidim crvenu lampicu.
To je zato što još uvek radi.
Sada je u mene uperena.
Tata...
Dobro, ne snima.
Snimiću tu u svojoj glavi na maloj kameri.
Spreman?
Šta si radio za svoj jedanaesti rođendan?
Kada sam imao jedanaest,
niko se nije setio mog rođendana.
Kada sam rekao mami,
tako se naljutila da me je zgrabila za uvo,
i poslala sa tatom u prodavnicu igračaka da odaberem nešto.
To je... duboko.
U redu je.
Šta si odabrao?
Telefon igračku.
Crvene boje.
Strava izbor. -Hvala.
Hoćeš gutljaj?
Dobro, a? - Baš je ukusno!
Razmišljaš li da se vratiš u Škotsku?
Ne. -Zašto?
Nedovoljno sunca. -Jako smešno.
Za mene je to prošlost.
Imaš taj osećaj,
kada napustiš mesto gde si odrastao,
da više ne pripadaš tamo.
Ne sasvim.
Ali Edinburg nije nikad...
Tamo nikad nisam bio svoj na svome.
Ja jesam. To je moj dom.
To je lepo.
Drago mi je što tako misliš.
Ali nikad ne znaš gde će te put navesti.
Možeš da živiš gde god poželiš.
Budi ono što želiš.
Imaš vremena.
U redu je.
Vreme je za kremu.
Neka, ja ću.
Kako ti ide?
Pomoći ću ti.
Okreni leđa.
Podigni kosu.
Daj da radimo nešto. Pokrenimo se malo.
Kao na primer? -Vaterpolo.
Ne znam dobro da plivam.
Odlično plivaš, znaš to i sama.
Hajde.
Ovo su naši poslednji dani i zabavićemo se.
Ustaj.
Diži se! Diži se!
Idemo na plivanje.
Ruke gore! Ruke gore!
Može još jedno? Hvala.
Zašto nosiš bikini? -Nemam pojma.
Da li si uzbuđena zbog sutra?
Da.
Da li se zabavljate, narode? -Sofi se zabavlja.
Dajmo aplauz za Kaluma i Sofi!
Nisi nas valjda prijavila?
Jesam. To je naša tradicija još od moje pete godine.
Sada si malo stara za to. -A, daj. One devojke su imale 50 godina.
Neka prozove nekog drugog. Nisam raspoložen.
Ajde, žele da nas čuju.
Trebalo bi da se zabavljamo. -Sofi, neću to da radim.
Stižu.
Veliki aplauz za Sofi!
Poslali bismo te na časove pevanja da smo znali da ti je to želja.
Govoriš mi da ne znam da pevam?
Samo kažem da svako može da nauči.
Ne radi to. -Šta?
Nudiš da platiš nešto za šta nemaš para.
Hajde. Ranije ćemo da legnemo.
Ostaću ovde još malo.
Vidimo se onda gore.
Sofi?
Nemoj dugo.
Dodaj. -Smiri se, Tobi.
Ozbiljno, previše sam popila.
Čini ti se. -Jesam!
Još koju. -Ne, ozbiljna sam.
Treba li ti pomoć da nađeš tatu?
Jok. -Dobro.
Vodu, molim vas.
Dobro si? -Blejim.
Drži.
Muškarci su skotovi.
Uspela sam!
Sutra odlazim, tako da...
Ti ostaješ još nekoliko dana, zar ne?
Sada možeš da uzmeš sve što hoćeš.
Hvala. -Ništa.
Vidimo se.
Šta želite?
Može Fanta limun? Imam narukvicu.
Dame i gospodo,
veličanstveni, divni, neverovatni, jednoruki,
Kalum Aron Paterson.
Spremite se za večernju zabavu.
I...
da vidimo. Toremolinos!
Jebote, zašto si to uradio?! -Izvini.
Izvini, trebalo je da bude šala. -Debilu!
Kuda ćeš?
Trebalo bi kući, ali sam se izgubila. Noću sve izgleda isto.
Zašto ne zablejiš sa nama? -Šta to radite? -Majkle!
Dođi!
Nisam znala da postoji još jedan bazen.
Da, danju nema gužve.
Ne plivam baš najbolje, pa mi odgovara.
Isto. Još uvek ne znam da ronim.
Stvarno mi se sviđaš.
A ja tebi?
Da.
Gospođice!
Laku noć. -Laku noć.
Jesi li dobro?
Da.
Srećan rođendan, Sofi.
Ja ću ga uzeti.
Ovo je poziv za buđenje, gospodine.
Izlet kreće za 20 minuta.
Hvala vam.
Sofi, ustaj.
Budi pažljiva.
Jedan čovek je umro jer ih je nije pravilno nosio.
Ušle su mu kroz nos i probile mozak.
To nije istina. -Jeste.
Srećan rođendan, tata.
Hvala, dušo.
Imitiraš me?
U redu, pametnjakovićka.
Pažnja!
Opa, znači tako ćemo! -Da, nasamario sam te.
Još uvek te imitiram. -Znam.
Sada imitiraj ovo.
Diši.
Gledaš? -Da. - Stopala zajedno. Gore.
Gore...
i dole. Gore...
I dole. Sada zatvorenih očiju.
Fokusiraj se na disanje.
Ala bazdi ovaj sumpor!
Šta to miriše? -Tamo ćemo posle.
Ako je valjalo za Kleopatru...
Neverovatno je da je Kleopatra bila baš ovde.
Da. Pre nego što ju je zmija ujela.
Na neki način izvršila je samoubistvo.
Nije dokazano da ju je ujela zmija.
Možda je bila igla. -Kako to znaš?
Učili smo o Egiptu prošlog polugođa.
Šta ti je sa ramenom?
Ne znam.
Izvini što sam se komirao u tvom krevetu.
Ma, ništa. Ali nisam imala ključ.
Kako si ušla? -Recepcioner.
Izvini, Sofi. Juče sam bio...
U redu je, ništa strašno. -Jeste strašno.
Žao mi je, u redu?
Žao mi je.
Hvala.
Nisi razmazala po ruci. -Jesam. -Nisi.
Sada jeste. -Da vidim leđa.
Trebaće mi velika grudva blata za njih.
Pripazi na rame, molim te.
Izvini!
Jesi li se sinoć lepo provela?
Da.
Ima jedan lik, Majkl...
Upoznala sam ga na igri motocikala.
Poljubili smo se sinoć. On je mene poljubio,
zatim smo se poljubili.
Tvojih je godina? -Da.
To je u redu, zar ne?
Poljubac u obraz? -Pa sad...
Ne baš. -Dobro.
Sa mnom možeš da razgovaraš o bilo čemu.
Kako odrastaš.
Žurke na koje ideš.
Momke koje upoznaješ. Droge koje uzimaš.
Tata! -Ozbiljno ti kažem.
Ja sam sve to radio, možeš i ti. Obećaj mi da ćeš mi govoriti sve.
Dobro, ali neću raditi ništa od toga.
I to je u redu.
Ali ako radiš, zapamti šta sam rekao.
Na tri, pevaćemo za rođendan mog tate.
3, 2, 1!
SOFI, MNOGO TE VOLIM
NIKAD TO NE ZABORAVI - TATA
Trebalo je i sebi da naručiš. -Zalogaj da mi želja mine.
Pola si pojeo.
Slika? -Pošto? -50.000 lira.
Može.
Spremni?
Da li ti je bio lep odmor? -Najbolji.
Krivo mi je što duže ne ostajemo.
I meni.
Šta je? -Zašto ne možemo?
Kako to misliš?
Zašto ne možemo da ostanemo ovde?
Ne možemo da živimo po hotelima zauvek? -Ne.
Možeš da uzmeš hostiju. -Baš ti hvala!
Ja to iz jednog zalogaja.
Previše spora!
Poslednja noć, zaplešimo.
Ja ne plešem. Nikad ne plešem.
Plešem sa ili bez tebe. Rekoh ti, volim da plešem.
Prekini, tata. Blamiraš se. -Ovo je blamiranje?
Hajde! Spremna? -Prekini.
Ćao. -Volim te. -Srećan put.
Pozdravi mamu.
Znaš, ne treba mi dadilja.
Volim te.
Ćao.
Prevod: Admir Destani (Dartanjan)