Řada tajemných pozorování na obloze
Downloaded from YTS.MX
nyní zvyšuje obavy o národní bezpečnost...
Piloti námořnictva říkají, že viděli něco,
Official YIFY movies site: YTS.MX
co překračuje možnosti známé letecké techniky.
Po mnoho desetiletí americká vláda ignorovala zprávy
o neidentifikovaných létajících objektech, co pronásledují vojsko.
Součástí naší práce je lhát veřejnosti. Platíte nám za to.
Převratná odtajněná zpráva z Pentagonu konečně ozřejmila,
že UFO je skutečné.
Námořnictvo konečně přiznalo, že videa, na kterých
jsou vidět UFO létající vzduchem, jsou pravá.
Námořnictvo říká, že stále neví, co je to za objekty,
a nechce o tom spekulovat.
Příslušníci armády poprvé v historii prolomili mlčení...
O svém incidentu jsem 40 let neřekl ani slovo.
... se šokujícím odhalením...
Není pochyb, že neidentifikovaný létající objekt vyřadil naše rakety.
... a děsivými setkáními...
Vůbec se to nedá popsat slovy.
Je to jako koule. Podívej. Pulsuje to!
Ale jsme připravení...
Jediné UFO by mělo schopnost zlikvidovat celé letectvo.
... na válku světů?
Nejhorší scénář je, že se staneme cílem totálního vyhubení.
PLÁNY MIMOZEMŠŤANŮ
WASHINGTON, D.C.
V červnu 2021 vydal Pentagon oficiální zprávu
s popisem 144 setkání americké armády s UFO.
Pracovníci zpravodajských služeb tvrdí, že nic víc o UFO nevědí,
ale kritikové tomu nevěří, například vládní insider Rich Emberlin.
30 let byl členem bezpečnostních složek,
kdy spolupracoval se CIA, FBI a tajnou službou.
Je přesvědčený, že armáda se snaží utajit informace.
Mimozemšťané jsou hrozbou a naše existence je ohrožena.
Nyní se Rich pokusí odhalit největší tajemství vlády.
Proč mimozemšťané sledují naše vojsko? A je naše planeta ohrožená?
NEWELL, JIŽNÍ DAKOTA
Rich si promluví s bývalým pracovníkem ostrahy u letectva
Mariem Woodsem, který ví, co armáda tají.
Bože můj. Nemůžu uvěřit, že jedu po této cestě.
Po 40 letech se Mario vrací na leteckou základnu Ellsworth,
kde zažil děsivé setkání s mimozemšťany,
což dokazuje, že UFO je hrozbou pro nás všechny.
Je neuvěřitelné to tu zase vidět.
Začínám cítit ostražitost
nebo vzrušení, když znovu jedu po stejné cestě
jako tehdy, kdy se to stalo.
-Musí to být zvláštní pocit. -To ano.
To je ten objekt, November One.
Nemůžu uvěřit, že pořád stojí. Pořád ten stejný plot. Neuvěřitelné.
43 let nazpět. Moje srdce teď divoce buší.
Richi, vyrazilo mi dech, jak ten objekt dnes vypadá.
-Že je pořád tady? -Jo, že vůbec existuje.
Během studené války bylo na základně Ellsworth v Jižní Dakotě
umístěno 150 nukleárních raket, které byly v plné pohotovosti
připravené k okamžitému odpálení.
V roce 1977 Mario Woods dohlížel na bezpečnost řídícího stanoviště
zvaného November 1 v den, který navždy změnil jeho život.
Stál jsem přímo tady a východně od nás
v úhlu 30 stupňů jsem viděl objekt vzdálený několik kilometrů.
Byl nesmírně jasný,
mnohem jasnější než cokoli na obloze a poblikával.
Minutu jsem na to koukal, vykouřil jsem cigaretu
a říkal jsem si, že je to divné.
Když se rozhlédnete, nic tu není.
Nejjasnější věc v okolí je tahle budova.
Tak jsem na to z legrace zablikal světly z budovy,
vyšel jsem se podívat, vykouřil jsem cigaretu, nic se nedělo.
Tak jsem se vracel dovnitř, otočil jsem se a bylo to pryč.
-V jednom okamžiku? -Ano.
Neodletělo to, zmizelo to.
To ale nebylo poslední Mariovo setkání.
V noci zaznamenala základna poplach vysokého stupně.
Došlo k průniku do November 5,
což bylo raketové silo vzdálené 15 minut jízdy.
Mario a seržant Michael Johnson dostali rozkaz to prověřit.
Jak se však blížili k November 5, kde došlo k narušení bezpečnosti,
nebyli připravení na to, co se před nimi objevilo.
Dlouho jsem tu nebyl, Richi.
Srdce mi z toho asi vyskočí z hrudníku.
-Takže tady to je. -Ano, přímo tady.
Nad raketovým silem se vznášela obrovská zářící světelná koule,
asi 30 metrů vysoká s průměrem několika desítek metrů.
Bylo z toho cítit horko až sem.
Bylo to cítit
i skrz přední sklo auta.
-Záření? -Jo.
Mám husí kůži, když to vidím a cítím.
Nedělá mi to dobře na srdce.
To je normální.
Tohle je...
Tohle je nákres...
Tady jsme s vozem zastavili
a tady je plot kolem objektu.
Mario si živě vzpomíná na svou ochromující konfrontaci
s hrozivou zářící koulí.
Hrůzné události, které následovaly, zůstaly mnoho let pohřbeny,
než mu hypnotizér pomohl odkrýt skryté vzpomínky.
22. LEDNA, 2016
Jste zcela uvolněný a vaše mysl se odpoutává
a vrací se do doby, kdy jste u armády.
Než se něco stane, sedíte v hlídkovém voze.
-Co se stalo pak? -Bál jsem se vystoupit z vozu.
Měl jsem vystoupit, ale nemohl jsem, jak jsem se bál.
Teď jste v bezpečí, Mario. Jen se díváme na film.
Dobře? Zhluboka se nadechněte a pozastavte ten film.
Jako by to od nás odsálo vzduch.
Takže začalo být obtížné dýchat?
Jo, nebyl tam kyslík, nebyl vzduch.
Vyklonil jsem se z okýnka auta
a blikal jsem na to svítilnou.
Nedržel jsem se žádného postupu, blikal jsem stejně
jako v řídícím středisku odpalovacího zařízení.
Tlak téměř okamžitě ustal.
Myslíte si, že jste s nimi komunikoval?
Jako bych je žádal o...
-Úlevu? -Úlevu.
Vizuální kontakt a komunikace s UFO nad nukleárním silem
bylo samo o sobě šokující, ale Maria a jeho kolegu
seržanta Michaela Johnsona toho čekalo mnohem víc.
Ochromující setkání s několika mimozemskými bytostmi.
Kolik jich bylo?
-Čtyři. -Aha.
A jeden vysoký za nimi.
Jak vysoký byl ten vysoký?
Možná 180 cm, nevím.
-Můžete ho popsat? -Ano.
Měl protáhlou hlavu.
Velmi protáhlou hlavu.
Když se na mě podíval, díval se skrze mě.
Ti malí mi tolik nevadili jako on.
Byli jsme tady.
Vzpomínám si na šepot, který jsem slyšel.
Kde jste teď?
V nějaké místnosti. V nějaké inspekční místnosti.
Oni mě prohlížejí. Zeptám se: "Kde je Michael?"
Řekli mi, abych se o něj nebál.
Vidím toho velkého a ten se na mě dívá.
Dívá se. Nelíbí se mi.
Má uniformu s rýhováním jako vyšší důstojník nebo něco.
Ten vysoký není dobrý jedinec.
Teď cítím bolest v levém boku.
Jako by mě někdo popadl. Je to rychlé a neurvalé.
A od té chvíle všechno zčernalo.
Pak jsem se ocitl o 10 km dál tímhle směrem
v místě zvaném Newell Lake, což je zásobárna vody pro tuhle oblast.
Vojáci našli Maria Woodse a seržanta Michaela Johnsona
a vzali je na zdravotní prohlídku.
Po prohlídce
jim bylo řečeno, aby o tomhle zážitku nikdy s nikým nemluvili.
Bože, pořád cítím ten vzduch.
Slovy se to vůbec nedá popsat.
Vaše smysly jsou... Nedokážete se s tím
vůbec vyrovnat.
-Ať už to je cokoli. -Stále se díváte nahoru.
Musím.
Měl jste pocit ohrožení?
Psychicky a vizuálně
to bylo tak silné, že jsem nevěděl, jestli se bát,
nadělat si do kalhot, střílet na to.
A nic z toho
není správné řešení.
-Neměl jste žádné možnosti. -Jo.
Co si usmysleli, to udělali. A budou to dělat dál.
Vždycky to tak dělali a ještě neskončili.
NEWELL, JIŽNÍ DAKOTA
Tohle přelomové setkání děsilo Maria Woodse více než 40 let.
Ještě děsivější je ale snaha vojska ututlat pravdu.
Proč vláda náhle začala umlčovat svědky?
Chtěla tajit, že se mimozemšťané zajímají o atomové základny?
Tohle zametání stop naznačuje,
že netušíme, v jakém jsme nebezpečí.
Váš příběh o setkání s UFO je neuvěřitelný.
Neumím si to ani představit.
Pokud si myslíte, že můj příběh je děsivý,
promluvte si s kapitánem Davidem Schindelem.
Byl na letecké základně Minot v Severní Dakotě.
-Dáte nám na něj kontakt? -Ano.
Zažil velmi zajímavou a děsivou věc.
Kapitán David Schindele byl stejně jako Mario Woods umlčen,
když došlo k jedné velmi děsivé události.
Jmenuji se David D. Schindele, jsem kapitánem ve výslužbě.
V roce 1966 jsem zažil incident
při službě na základně Minot v Severní Dakotě.
V roce 1966
spočívala na kapitánu Schindelemu obrovská zodpovědnost
obsluhovat nukleární rakety na tajné řídící základně.
Dnes dostal možnost navštívit téměř identický objekt
v raketovém muzeu Minuteman v Jižní Dakotě,
a je stále plný toho, jak vykonával tuhle nebezpečnou práci
a co se stalo, když UFO převzalo kontrolu nad jadernými zbraněmi.
-Jedeme 18 metrů dolů. -18 metrů?
-18 metrů. -Kam?
-Víte, proč tak hluboko? -Proč?
Aby kdyby na nás hodili atomovku,
tak by nás museli vykopat z velké hloubky.
Proto čím hlouběji, tím lépe.
Rozumím.
Neuvěřitelné.
Tady jsem strávil tři roky svého života.
Úžasné.
-Tohle je vaše kancelář? -Ano, Richi.
Tady sedí zástupce velitele posádky,
a když obdrží pokyn
od systému rychlého varování k odpálení raket,
tak všichni přijdou k téhle uzamčené skříňce.
Rozhodnou se, které rakety odpálí
a je tu 10 spínačů. Jeden na každou z deseti raket.
V době studené války byly tyto rakety namířeny na Rusko.
Jediná chyba tady dole mohla rozpoutat třetí světovou válku.
Byl jste mladý dvacátník, který měl na starosti rakety,
které mohly zničit část světa nebo celý svět.
To je pravda. Měli jsme obrovskou zodpovědnost a vnímali jsme to.
Nic ale nemohlo připravit kapitána Schindeleho na to,
co se stalo jedné děsivé noci, která začala nevinně
jednoho chladného zářijového rána.
Popište mi ten den.
V Minotu jste vstal, snídal jste a sledoval jste zprávy.
Co jste tam viděl?
Slyšel jsem televizního hlasatele,
že obyvatelé Mohallu v Severní Dakotě v noci viděli zvláštní světla
a připisovali to UFO. Světla viděli západně od města.
Hned jsem si pomyslel:
"Propána, čeká mě služba na základně západně od Minotu."
Když kapitán Schindele přijel do řídícího střediska,
rychle se tam šířily zprávy o UFO.
Manažer bezpečnosti za mnou přišel a řekl:
"Víte, co se stalo v noci?"
Manažer kapitánovi Schindelemu řekl, že tajemné UFO ve tvaru disku,
o průměru asi 30 metrů,
proniklo do vzdušného prostoru
na západním konci řídícího střediska.
Z jejich hlasu a výrazu bylo poznat,
že to byl velmi děsivý zážitek,
Nechtěli jít ven a přiblížit se k tomu, jak moc se báli.
Krátkou chvíli se UFO nehybně vznášelo,
pak náhle zmizelo v otevřené prérii.
Co se stalo potom, bude kapitána Schindeleho navždy děsit.
Tady je ovládací panel, za kterým sedí velitel
a dohlíží na své rakety.
Tahle zelená světla ukazují,
že rakety jsou připraveny k odpálení.
Uviděli jsme, že zelená světla nesvítí.
Byla zhasnutá, ale mnoho dalších kontrolek svítilo,
žlutá a červená světla.
Ta světla znamenala problém?
Ano, bez zeleného světla se nedají odpálit.
Chvíli předtím bylo v pohotovosti všech deset nukleárních raket,
ale náhle je něco deaktivovalo.
Tím pádem byly nejen Spojené státy
ale i celý svět zranitelný proti útoku nepřítele.
To byl velmi vážný problém,
protože takovou situaci jsme nikdy předtím nezažili.
Není pochyb o tom, že neidentifikovaný létající objekt
vyřadil naše rakety.
Tato nepochopitelná událost přiměla Schindeleho zvažovat,
zda USA nečelí existenční hrozbě od nového nepřítele.
Když dokážou tohle, jak moc jsou pro nás nebezpeční?
Pokud jsou schopní vyřadit rakety s jadernými hlavicemi,
zajímalo by mě, co dalšího dokážou.
Mohli by nám sebrat naše jaderné hlavice?
A proč se o ně zajímají?
Chtějí si připravit bitevní pole?
To je dobrá otázka.
Armáda má s těmihle věcmi dlouhodobé problémy.
Mému veliteli a mně bylo řečeno, když jsme vyjeli příští ráno nahoru,
že o tomhle incidentu nesmíme nikdy mluvit.
Řekli nám: "Nikdy se nic takového nestalo."
"Nikdy o tom s nikým nemluvte. Ani mezi sebou."
55 let. Tak dlouho kapitán Schindele udržel své tajemství,
které uvnitř něj kypělo až do roku 2013,
kdy hrdinsky vystoupil
před šesti bývalými členy Kongresu v National Press Clubu.
Byl jsem svědkem incidentu na základně Minot v Severní Dakotě.
Bylo mi řečeno, abych o tom nikdy nemluvil,
a že se nic takového nikdy nestalo.
Kvůli tomu tu dnes jsem s určitými obavami,
spíš s velkými obavami,
protože jsem o téhle věci nikdy předtím nemluvil.
-Bylo náročné tam promluvit? -Velmi.
Byl jsem plný emocí, stejně jako teď.
Chápu, že vás to muselo mnoho let užírat,
když jste věděl, že se něco stalo, ale nemohl jste to nikomu říct.
Nemohl jsem to říct ani manželce.
Nemohl jsem to říct nikomu, protože jsem byl zásadový,
ale dnes se spíš přikláním k pravdomluvnosti.
-Mám povinnost říct pravdu. -Dřív jste plnil rozkazy.
-Teď chcete říkat pravdu. -Ano.
Co je ale pravda? A proč ji armáda tají?
To je přesně to, na co chce Rich přijít.
Po setkání s kapitánem Davidem Schindelem
je Rich Emberlin přesvědčen, že UFO může kdykoli rozpoutat válku.
Vlastně k tomu téměř došlo, když ozbrojené složky zahájily palbu
na flotilu UFO v bitvě o Los Angeles.
V hektických týdnech po smrtícím útoku na Pearl Harbor
se mnoho Američanů obávalo, že se schyluje
k obsazení kontinentálních USA Japonci.
Avšak podle Nicka Popea,
bývalého vyšetřovatele UFO pro britské Ministerstvo obrany,
to nebyl jediný nepřítel, jakého se USA musely obávat.
Panovala nervozita. Všichni byli napjatí.
Bylo tam hodně paniky a hysterie.
25. února 1942 se naplnily nejhorší obavy,
když radar zaznamenal něco, co vypadalo jako nepřátelský letoun
200 km západně od Los Angeles.
Objevil se zvláštní objekt
a pobřežní obrana zahájila palbu.
Los Angeles zachvátila panika a bylo nařízeno povinné zatemnění.
Armáda mezitím vypálila 1 400 střel vstříc noční obloze.
Ta noční bitva o Los Angeles
byla jako hollywoodský film. Všude panoval chaos.
Příští ráno se obyvatelé LA probudili
a očekávali, že na moři budou japonská invazní vojska,
ale k jejich překvapení tam nic takového nebylo.
Nebyl nalezen žádný japonský letoun nebo zbraně.
Neexistoval důkaz, že šlo o útok Japonců,
ale byl spatřen zvláštní objekt.
Mnozí věří, že tím tajemným objektem, který způsobil paniku,
bylo UFO, ale armáda tahle nařčení striktně odmítá.
Udivuje mě, že pokud to byli útočící Japonci,
jak se ta japonská letadla dokázala zastavit ve vzduchu,
rozsvítit jasné světlo, vyhnout se 1 400 střelám
a pak odlétnout?
Dodnes zůstávají události během bitvy o LA
naprostou záhadou.
Bitva o Los Angeles
je jedním z mnoha historických incidentů, které armáda neuznává,
ale co se pokoušeli utajit?
Reakce vlády na tyhle incidenty s UFO je tradiční:
popírat, bagatelizovat, vyvracet.
Myslím, že CIA a další zpravodajské služby
tyhle věci tajily z vojenských důvodů.
Vědí, že nás nedokážou ochránit.
Po druhé světové válce
si armáda náhle uvědomila, že čelíme novému nepříteli.
I když se vynořovaly další příběhy o UFO, armáda nadále mlžila.
K nejznámější události došlo v roce 1947,
kdy UFO havarovalo u Roswellu v Novém Mexiku.
NALEZEN LÉTAJÍCÍ TALÍŘ
Roswell je doslova epicentrem
moderního fenoménu UFO.
Námořnictvo nemá letoun ve tvaru talíře v žádném svém programu.
Samo letectvo oficiálně přiznalo, že létající talíře existují.
Před 47 lety něco spadlo v poušti u Roswellu v Novém Mexiku.
A Pentagon o tom 47 let lhal.
Byl to incident, při kterém něco havarovalo.
Byl to den, kdy jsme se posunuli od světel na obloze
k něčemu hmatatelnému.
Americká armáda to dokonce přiznala.
Tato znepokojivá zpráva se dostala do novin po celém světě,
avšak o pouhých 24 hodin později to vláda přehodnotila.
Hned druhý den řekli, že šlo o meteorologický balón.
Vláda teď tvrdí, že nešlo o neidentifikovaný létající disk,
ale že se jednalo o meteorologický balón.
Je jasné, že na mnohem vyšší úrovni někdo řekl:
"Nemůžete mluvit o létajícím disku. Musíte přijít s krycí verzí."
Podle mého názoru se o tom další den dozvěděl prezident USA
a řekl: "Vyřešte to." Tak to vyřešili.
Popírání vlády a armády, že v Roswellu došlo k havárii,
mate veřejnost už téměř 80 let.
Lidé občas říkají, že tak velké tajemství se utajit nedá.
Ale dá!
Historie nám opakovaně ukazuje, že i velká tajemství se dají udržet.
Co přesně tedy vláda tají?
Odpověď zná Agent X,
bývalý operativec CIA, který souhlasil s rozhovorem
pod podmínkou, že zůstane v utajení.
Je neuvěřitelné, že se mnou bude mluvit,
protože velmi riskuje, když mluví o UFO.
AGENT X BÝVALÝ AGENT CIA
Když jsem začal pracovat na ústředí, nikdo tam neměl stůl.
Seděli jste tam, kde bylo místo.
V minulosti, ve 40., 50. a v 60. letech,
byly věci nastrkány v krabicích a v přihrádkách.
Byla tam spousta věcí a nikdo nevěděl, co to je.
Když agentura vstoupila do nové éry, zavedly se regály a některé věci
se naskládaly do velkých krabic.
Všechny ty krabice šly do části knihovny
zvané Historické zpravodajské složky.
Jednou jsem tam byl a byl tam kovový regál s krabicemi.
Stál jsem tam a na jedné krabici byl nápis "Roswell".
Pomyslel jsem si: "To jako vážně?"
Otevřel jsem to.
A co bylo uvnitř, to vám za žádných okolností neřeknu.
Rozhodně ne konkrétně.
Byly tam materiály, papíry a jiné předměty.
Na 100 % vám můžu potvrdit, že Roswell se skutečně stal.
Byla tam loď a mrtvoly.
Netuším, kde to všechno skončilo. Neví to nikdo.
Pokud UFO v Roswellu havarovalo a byla získána těla mimozemšťanů,
proč to vláda utajila?
Rich přemítá, zda armáda věděla, co mimozemšťané plánují.
Po zjištění pravdy o Roswellu od Agenta X
má Rich jednu neodbytnou otázku.
Co tam to UFO dělalo?
Třeba mimozemšťané havarovali před dosažením cíle.
Nemohli letět na raketovou základnu White Sands?
Je to největší vojenská základna na světě
a místo zkušebního výbuchu první atomové bomby.
Nedaleko je White Sands, tajná testovací základna.
To, že je to kousek od Roswellu,
není žádná náhoda.
Rich chce zjistit,
proč se mimozemšťané zajímali o White Sands,
proto se ohlíží do 40. let,
kdy americká vláda schválila kontroverzní nukleární program,
s krycím jménem "Projekt Manhattan".
Jeho cílem bylo vyvinout první atomovou bombu.
16. července 1945
jejich snaha konečně přinesla své ovoce.
Po třech letech výzkumu provedli v poušti Nového Mexika
první nukleární výbuch známý jako Trinity.
Je možné, že tento výbuch upoutal pozornost mimozemšťanů?
Zjistili díky tomu, že máme jaderné zbraně?
Je možné, že kvůli tomu začali sledovat naši armádu?
Výbuch Trinity měl obrovský dopad.
Účinky byly cítit 200 kilometrů daleko, kde to rozbilo okna.
Trinity test způsobil výbuch o síle 21 kilotun,
což se rovná deseti tisícům tun TNT,
vytvořil oslepující záblesk světla
a obrovský oblak ve tvaru houby vysoký 12 kilometrů.
Vžijte se do mysli mimozemského válečného plánovače,
který se dívá na Zemi a vidí Trinity test.
To je okamžik, kdy musí přijít s novým plánem,
protože si uvědomí, že stojí proti jaderné mocnosti.
Země teď měla nukleární zbraně a spolu s raketovou technologií
měla nyní možnost dostat tyhle věci do vesmíru.
9. července 1962
se uskutečnilo odpálení jaderné zbraně ve vesmíru,
když z Johnstonova atolu 1 400 km jihozápadně od Havaje
spustili projekt zvaný Starfish Prime.
Starfish Prime byla ohromující událost.
Byla to detonace 400 kilometrů ve vesmíru.
A najednou je to tady,
neodpalovali jsme jaderné bomby jen na zemi, ale i ve vesmíru.
Posunuli jsme to na vyšší úroveň.
To byla chvíle, kdy si mimozemšťané museli říct:
"Tuhle planetu musíme bedlivě sledovat."
Starfish Prime byl stokrát silnější výbuch než Trinity
a byla to historicky nejsilnější detonace ve vesmíru.
Způsobilo to elektromagnetický puls, který vyhodil pouliční osvětlení
a narušil rádiové vysílání.
My netušíme, co bylo vidět v jiných dimenzích.
Je to jako zazvonit na zvonek a říct:
"Jsme tady! Pojďte si pro nás!"
Jaderné výbuchy mohly k naší planetě přilákat mimozemšťany,
ale jaké měli po svém příletu plány?
Začalo UFO sledovat naši armádu?
Rich to chce zjistit ve Franklinu v Kentucky.
Franklin v Kentucky vypadá jako typické jižanské město,
ale pod tímhle zevnějškem se skrývá temné tajemství.
Právě tady v roce 1948 25letý stíhací pilot,
kapitán Thomas Mantell,
zemřel poté, co nad Franklinem v Kentucky pronásledoval UFO,
což se dostalo na titulní stránky novin.
Místní obyvatelé už 70 let volají
po objasnění této tragické události
včetně Mantellových vnuků, Erica a Terryho Mantellových.
-Zdravím! -Vítejte.
-Rich Emberlin. -Eric Mantell, těší mě.
-Terry Mantell. -Je mi ctí vás oba poznat.
7. LEDNA, 1948
Rich věří, že mu pomůžou pochopit, jak daleko armáda může zajít,
aby před veřejností nadále tajila pravdu o UFO.
Ty medaile jsou úžasné.
-Na to, že mu bylo kolik? 25? -25.
Už měl dvě prezidentská ocenění.
Tohle je velké vyznamenání. Záslužný letecký kříž.
Na tom, že už v 25 letech měl tohle všechno,
je vidět, že to byl zkušený a kompetentní pilot a hrdina.
To jen potvrzuje, jaký to byl pilot a člověk.
Měl dvě děti a manželku, kterou miloval.
Přesto toho dne nasadil svůj život.
7. ledna 1948 operátoři kontrolní věže na základně Godman
ve Fort Knoxu v Kentucky přijali hlášení
o neznámém létajícím objektu vznášejícím se nad základnou.
Policii zahltilo mnoho telefonátů
z celého státu Kentucky.
"Vidíme něco velkého a lesklého. Co je to?"
Operátoři okamžitě informovali letectvo v Kentucky.
Kapitán Thomas Mantell, který velel letce čtyř letounů P-51,
byl vyslán, aby to prověřil.
Po pár minutách se Mantell s kolegy přiblížil k tajemnému objektu.
Hlásil, že je to obrovské, lesklé, kovové,
hlásil, že vidí pozorovací okénka.
Pak ale Mantell vydal překvapivý rozkaz
jednomu ze svých pilotů: "Vrať se na základnu a vyzbroj letoun
ostrými zbraněmi," což znamenalo, aby se připravil střílet.
Vždy mi to připadalo divné,
protože se jedná o jasný důkaz. Oni věděli, co to je.
Věděli, že je to vážné, proto se chtěli vyzbrojit.
O zbraně žádal proto, že se cítil ohrožený.
Byl zkušený a nežádal by o ně, kdyby je nepotřeboval.
Zatímco se druhé letadlo chystalo na intergalaktickou bitvu,
Mantell při pronásledování UFO stoupal výš a výš.
Pronásledoval to do výšky 6 000 metrů a ztratili kontakt.
Tam to začíná být zahalené tajemstvím.
Letadlo kapitána Mantella bylo naposledy spatřeno při pádu k zemi.
Spadlo do pole ve Franklinu v Kentucky,
což bylo paradoxně město, kde se o 25 let dříve narodil.
Letadlo jako jeden z posledních viděl místní obyvatel Doyle Burnett,
kterému při této tragické nehodě bylo pouhých sedm let.
Uslyšeli jsme výbuch a uviděli jsme, jak k zemi padá letadlo.
Jedno křídlo se odlomilo a spadlo do pole.
Svědkem havárie byla i Doyleova manželka Patsy.
-V tomhle domě jste vyrůstala? -Ano, v tomhle domě.
A tady jste byla, když padalo letadlo?
-Ano. -Kolik vám bylo?
Byly mi čtyři roky, ale pamatuju si to dobře.
-To se asi nedá zapomenout. -Ne, nedá.
Ta rána, kdy to dopadlo.
Bylo to horší než krupobití.
Během pár hodin se u letadla shromáždili přihlížející z okolí
a v tisku se psalo, že vojenské letadlo havarovalo
při pronásledování UFO.
Ukázala se tu armáda?
Ano, přijeli k nám domů,
probudili nás uprostřed noci. Byla velmi chladná noc.
Moje matka se důstojníků zeptala, co bylo příčinou pádu,
a jejich odpověď byla, že vyletěl moc vysoko a došel mu kyslík.
Objevilo se mnoho pokusů vysvětlit,
co způsobilo havárii letadla kapitána Mantella,
ale žádná oficiální zpráva se o UFO nijak nezmiňuje.
To přináší víc otázek než odpovědí.
Pak vyšla zpráva, kde se říkalo...
-Po téhle zprávě? -Ano.
Vojenská zpráva?
Ano, vojenské hlášení, že možná pronásledoval Venuši.
Jiná zpráva zase tvrdila, že asi pronásledoval meteorologický balón.
Ta Venuše je nesmysl. Meteorologické balóny znal.
Vždy je vypouštějí poblíž základen.
Dělají to ráno před startem letadel.
Všichni o tom mluvili.
Někteří tvrdili, že to bylo UFO.
To se povídalo?
Věřil jsem tomu poté, co jsem slyšel všechny informace.
Říkali, že to byl meteorologický balón,
ale to žádný balón nebyl.
Jsem si téměř jistý, že to byl létající talíř.
Rozhodně to nebylo nic z tohoto světa.
Proč myslíte, že to byl létající talíř?
Hodně se o tom spekulovalo. Balón to být nemohl
a Venuše už teprve ne.
Ve 3 hodiny odpoledne není Venuše nikdy vidět.
-Muselo to být něco jiného. -Jistě.
Muselo to být výš než pilot, aby to viděl.
Je to tajemství, které je potřeba objasnit.
Je neuvěřitelné, že jste to ještě neviděli, ale tady je ta výstavka.
To je skvělé.
Ta fotka se mi moc líbí.
To je kus letadla vašeho dědečka nalezeného v místě havárie.
To je ohromné.
-Je to pro mě velmi emotivní. -Pochopitelně.
I pro mě je to emotivní, a to jsem ho neznal.
Kapitán Mantell bude trvale zapsán
do dějin Franklinu v Kentucky
a jeho vnuci teď konečně mají možnost
vzdát čest jeho nesmírné oběti.
Obyvatel Franklinu, Joe Phillips,
nabídl Ericovi a Terrymu že je vezme na místo,
kde jejich dědeček, pravý americký hrdina,
přišel o život při pronásledování UFO.
-Jsme na místě. -Tady?
Při dopadu se otřásla země.
Lidé z okolí se sem seběhli.
Byl to hrozný den.
Mísí se teď ve mně mnoho pocitů.
To, že jsme přímo na tom místě, má velký význam.
Nejen pro mě a Erica, ale pro celou rodinu.
Jeho letadlo P-51 leželo v místě, kde teď stojíme,
což je neskutečné.
Zajímalo by mě, co si myslel.
Thomas Mantell přežil Den D, kde sloužil,
a pak v době míru umřel
v centrální části USA při pronásledování UFO.
Vláda přitom tvrdí, že nic takového neexistuje.
Přesto s tím musíte žít.
Musíte se vyrovnat s tím, že se to stalo vašemu dědečkovi.
Kéž bych mohl utišit váš smutek, ale nenalézám slov.
Dejte si na čas.
Nevím, jak s tím lidé dokážou žít.
Nevím, jak to dokážou uzavřít, ale doufám, že nějak ano.
Pomodlíme se. Dobrotivý Bože, děkujeme za tento den.
Víme, že Tommy a jeho matka a manželka
jsou teď spolu
a tahle víra nás posiluje.
Milujeme tě. Ve jménu Krista, amen.
Svět se asi nikdy nedozví, s čím se kapitán Thomas Mantell
setkal 7 kilometrů nad zemí.
Mohla být jeho smrt varováním, že to nejhorší teprve přijde?
Pokud ano, Rich chce vědět, zda je armáda připravená odpovědět silou.
Kapitán Mantell byl první pilot, co při pronásledování UFO zemřel.
Do té doby ale nikdo nedostal rozkaz na UFO střílet.
To přišlo až v roce 1957, kdy major Milton Torres Jr.
přežil největší střet s UFO všech dob
a stal se středobodem dalšího armádního utajení.
Rich si přivádí Rodericka Martina,
terénního vyšetřovatele uznávaného Mutual UFO Networku,
zkráceně Mufonu.
Ve 12 letech viděl, jak UFO pronásleduje armádní stíhačku.
Od té doby Roderick pátrá po tom,
proč mimozemšťané sledují naši armádu.
LAS VEGAS, NEVADA
Dnes se Roderick setká se synem majora Torrese, Geoffreym,
na každoroční konferenci této organizace v Las Vegas.
Geoffe, děkujeme, že jste se s námi sešel.
Vyšetřujeme několik různých incidentů mezi piloty,
kteří se dostali do kontaktu s UFO,
a někteří bohužel přišli o život.
Co se týče vašeho otce,
on přežil, což nás velmi zajímá.
Pojďme to vzít od začátku. Popište nám jeho kariéru,
abychom se vžili do jeho situace.
Můj otec sloužil 20 let u amerického letectva
a ve Vietnamu měl přes 300 bojových misí.
Byl to důstojník s mnoha vyznamenáními.
Taky během vesmírného programu pracoval pro NASA.
Zajímavé.
Žil jsem v zemi velikánů, a on byl jedním z nich.
Na vrcholu studené války
se stupňovaly obavy z nepřátelské invaze,
proto jakýkoli náznak neidentifikovaného letadla
spouštěl vojenský poplach.
20. května 1957. Americký stíhací pilot major Milton Torres Jr.
sloužil na americké vojenské základně v Anglii,
když náhle dostal rozkaz vzlétnout k tajemnému objektu,
který detekovali na pozemním radaru.
Torres vzlétl rychlostí 1 100 kilometrů za hodinu
a nebojácně pronásledoval neidentifikovaného nepřítele.
Řekl, že rádiový odraz byl velký jako od letadlové lodi na moři.
Byl obrovský.
Zvláštní skvrna na Torresově radaru se nepodobala ničemu, co kdy viděl.
Pronásledoval tu věc na radaru
a vzpomínám si, že dělala
neuvěřitelné manévry, které popíraly fyzikální zákony.
To byla jeho slova, že to popíralo fyziku.
Torres byl ozbrojen 24 raketami a pozemní kontrola nařídila palbu.
Vyděsilo ho to, protože si myslel,
že tím rozpoutá třetí světovou válku. "Co to ksakru je?"
"Na co střílím?"
-Přesto se nezalekl. -Jasně.
Letěl přímo k tomu.
On si vážně myslel, že je to začátek konce.
Torres zaměřil cíl a připravoval se ke střelbě.
Jakmile cíl zaměříte, převezme to počítač.
Jakmile to převzal počítač, ta věc udělala cik cak.
Dvakrát sebou trhla a byla pryč.
Řekl, že se mu chvěla kolena. Říkal si: "Co to k čertu bylo?"
Byl z toho vyděšený a zavolal pozemnímu radaru:
"Pozemní radare, nevím, co se stalo,
ale ta věc zmizela ze záběru."
Táta mi řekl, že to byla mimozemská loď.
Nic jiného to být nemohlo. Byla to mimozemská loď.
Po tomhle incidentu se Torres vrátil na základnu,
kde byl okamžitě navštíven svým nadřízeným.
Jeden poddůstojník přivedl člověka z NSA,
který na sobě měl černý oblek s vázankou.
Tradiční muži v černém, o kterých slýcháme.
Přesně tak.
Ten člověk přišel a řekl:
"Máte rád létání, poručíku Torresi?" Táta řekl: "Miluju létání."
A on řekl: "Tak poslouchejte."
"Pokud prozradíte, co se tu stalo, už si nikdy nezalétáte."
"Sebereme vám hodnost i pilotní licenci a bude z vás nula."
Táta řekl: "Ano, pane."
On řekl: "Nebudete o tom nikdy mluvit. K ničemu nedošlo."
"Neřeknete to manželce ani nikomu jinému."
-50 let. -Jo.
Jak mohl celou dobu mlčet, aniž by ho to zlomilo?
Užíral se tím. Uzamknul to v hlavě.
Měl to pod zámkem a nemohli jste to z něj dostat.
Jak pak vypadal život vašeho otce?
Nejhorší bylo, že to nemohl říct svému otci,
protože můj táta měl s mým dědečkem úzký vztah.
Byli si velmi blízcí.
To, že to nemohl říct svému otci,
ho sžíralo.
Myslím, že si to vzal do hrobu, že to nemohl říct svému tátovi.
Opravdu si to vzal do hrobu.
I když měl Torres zakázáno o svém setkání s UFO mluvit,
nezabránilo mu to, aby o tom tajně napsal.
Od začátku věděl, že to chtějí utajit.
Taky asi věděl, že to s ním může umřít.
Rozhodl se udělat
místopřísežné prohlášení, aby se to neztratilo.
V roce 2003 se Torresova zpráva objevila, když Ministerstvo obrany
odtajnilo tisíce stránek dokumentů o UFO
a předalo je veřejnosti.
Byl jsem požádán o pomoc
s podporou při odtajnění
těch složek o UFO od britského Ministerstva obrany.
Fungoval jsem jako takový prostředník
a předem jsem varoval Miltona Torrese,
že to bude zveřejněno
a půjdeme s ním do médií.
V dubnu 2009
pozval Nick Pope majora Torrese na konferenci o UFO
do Gathersburgu v Marylandu,
kde konečně mohl sdělit svůj příběh veřejnosti.
Bez dalšího protahování
bych chtěl předat mikrofon majorovi Miltonu Torresovi.
Milton Torres byl naprosto věrohodný svědek.
Vyznamenaný hrdina. Byl opravdu nejlepší z nejlepších.
Jsem přesvědčený o tom,
že to byl mimozemšťan, a nikdo mi to nevymluví.
Viděl jsem ho na vlastní oči. Děkuji...
Nedokázal to vyprávět bez návalů emocí.
Prožíval to velmi silně.
Byl jsem rád, že jsem mu pomohl to nějak uzavřít, než zemřel.
Moc vám děkuju, Nicku,
že jste to zveřejnil,
protože kdyby nebylo vás,
vzal by si to s sebou do hrobu.
Na konci svého života
konečně pocítil úlevu, že to břímě ze sebe dostal.
Pro vás jde o hluboce osobní rodinnou věc,
ale nezapomínejme,
a nechci vašeho otce brát za ojedinělý případ,
jenže je nezpochybnitelné,
že to byl jeden z největších incidentů s UFO v historii.
Jo.
Lidé mluví o Roswellu a podobně, ale tohle je na stejné úrovni.
Co může být větší a významnější
než dostat rozkaz sestřelit UFO?
Na konferenci Mufon
došel Roderick k závěru, že pokud armáda nařídila Torresovi střílet,
musela vědět, že UFO je hrozbou.
Jak ale poznáme, že začíná mimozemská invaze?
Rich a Roderick chtějí zjistit, zda UFO ohrožuje náš vzdušný prostor,
proto se na centrále setkávají s investigativní novinářkou
Melissou Tittlovou.
Jako dcera válečného veterána
a s více než 20letými zkušenostmi z reportování o UFO
má Melissa kontakt na spoustu lidí včetně Teda Roea,
výkonného ředitele NARCAP,
Národního centra pro hlášení anomálních jevů v letectví.
Společně proberou jeho téměř 20letý výzkum
týkající se setkání pilotů s neidentifikovanými jevy
známými pod zkratkou UAP.
Tede Roe, jsme poctěni, že jste tu s námi.
Proč jste se tomu začal věnovat?
Konkrétně bezpečnostním incidentům letadel?
Zapojil jsem se do tohoto výzkumu, protože UAP incidenty
se přihodily i mně a chtěl jsem to lépe pochopit.
Můžete nám popsat nějaký svůj zážitek?
Například pozorování nad Oaklandem v Kalifornii v lednu 1999.
Jeli jsme na jih po dálnici 880.
Řídila moje kamarádka Susan
a asi 1,5 km od nás se něco vznášelo před federálními budovami.
Pak to skočilo rychleji, než jsem dokázal mrknout.
Byl to válec o délce asi 14 metrů.
Na spodu to mělo dvě velká bílá světla.
Nakonec se to otočilo a pohybovalo se to rovnoběžně s autem.
Pak najednou všechno ztmavlo.
Posunuli jsme se o tři hodiny v čase.
Ujeli jsme asi minutu a 15 sekund,
ale přitom uběhly tři hodiny.
To je neskutečné!
Změnil se po tomhle zážitku váš život?
Velmi. Necítil jsem se dobře.
Stalo se to pro vás životním posláním?
Ano, od té doby se nevěnuji ničemu jinému.
Sbíráme data.
Máme přes 100 let pilotních záznamů o těchto fenoménech.
Všiml jste si nějakých vzorců
během vašeho výzkumu?
Piloti obvykle hlásí 4 základní typy UAP.
Hlásí světelné koule, hlásí koule, válce a disky.
Běžné geometrické tvary.
Jsou i další, ale tyhle jsou primární.
Světelné koule tvoří téměř 50 % případů,
které zaznamenáváme.
A jak se ty světelné koule chovají?
Máme zprávy, že oblétaly letadla dokola.
Jiná pozorování mluví o tom,
že se k vám blíží z dálky a prolétnou kolem.
Zdá se ale, že dochází k osobnímu aspektu při pronásledování.
Osobnímu aspektu?
Létají vedle letadel.
Tudíž dochází k nějaké interakci mezi tím a letadlem.
Není to jen průlet bez reakce.
Proč létají vedle letadel? Proč se snaží s nimi interagovat?
Hádám, že sbírají informace.
-Co tím sdělují? -Podívejte se, co umíme.
-To je docela děsivé. -Jo.
Je to na pováženou. Měli bychom tomu věnovat velkou pozornost.
Není to žádná legrace. Nevypadá to moc dobře.
Hodně jsme mluvili o vojenských incidentech,
ale myslíte, že o tom začínají mluvit komerční piloti?
Ano. Máme pana Erika Delgada, který je pilotem
a který měl při letu setkání s UAP, které jsem vyšetřoval.
Strávil v kokpitu téměř 30 let, má za sebou vojenskou službu
a je ochotný o tom s námi mluvit.
-Pojďme udělat videohovor. -Dobrá.
-Zdravím. -Dobrý den, Eriku.
Můžete nám popsat, co se vám přihodilo?
Jmenuji se Erik Delgado.
Jsem pilotem nákladního Boeingu 757 tady na jihu USA.
Naší destinací byl Memphis.
S prvním důstojníkem jsme se bavili o letu.
Ohlédl jsem se přes levé rameno a uviděl jsem silné bílé světlo.
Je zapnuté ocasní světlo? Ano, je.
Myslel jsem, že je to letadlo, protože to letělo k nám.
Klesalo to na nás
a dost mě to vylekalo.
Držel jsem se řídícího systému
a očekával jsem, že se spustí v našem letadle kontrola srážky
a začne signalizovat, abychom klesli.
Byl jsem velmi vyděšený. Srdce mi bušilo.
Je to jako koule. Koukej.
Pulzuje to a není to na radaru.
Zapnu kontrolu srážky, jestli se to objeví.
Systém, který varuje před letadly v blízkém okolí,
nereagoval ani signalizací, ani nic nezobrazoval vizuálně.
To je neidentifikovaný létající objekt. Ježíši, to je šílené.
Uvědomil jsem si,
že je to neidentifikovaný létající objekt.
Létám už skoro 30 let a nikdy jsem nic takového neviděl.
To je fantastické. Podívej.
Tady je naše letadlo a na radaru nic není, jen déšť
60 kilometrů vlevo od nás.
Bylo to z jiného světa.
Absolutně nedokážeme soupeřit s tou rychlostí a ovladatelností.
Co kdyby to mělo nějakou zbraň?
Plasmovou energii nebo něco, protože rakety vypadají zastarale.
Je to skutečná hrozba.
Máme problém. Když budou chtít, budou kolem nás létat v kruzích.
Kdyby se pokusili
o násilné převzetí moci nebo puč,
tak na škále od 1 do 10 jsou oni 9, kdy 10 je nejhorší.
O tom, co tu dělají, se můžeme jen dohadovat.
Ceníme si vaší služby a času.
Děkujeme za vaši službu.
Těšilo mě. Rád jsem vás poznal.
Když promluví někdo jako Erik,
tak vám přesně popíše, co viděl.
Zkazky o světelných koulích se tradují už několik desetiletí.
Přinesl jsem pár fotografií.
Tahle je z období druhé světové války
z pozorování takzvaných Foo Fighters.
Během druhé světové války mnoho pilotů,
amerických i britských,
hlásilo, že jejich letadlo pronásledují zvláštní světelné koule.
Nejprve si mysleli, že je to nějaká tajná německá nebo japonská zbraň,
jenomže ony neútočily, proto tahle teorie padla.
Po mnoha pozorováních od válečných pilotů
se tajemným světelným koulím začalo říkat Foo Fighters.
Jeden operátor radaru měl rád starý komiks "Smokey Stover",
kde byla hláška: "Kde je foo, tam je oheň." Slovo beze smyslu.
Jednou o těch pozorováních mluvil,
zavřel svůj komiks
a řekl, že to jsou asi Foo Fighters.
A ten název se uchytil.
Byly to projevy cizí civilizace, která nás sleduje,
a která sledovala náš primitivní konflikt?
Přitáhlo něco během druhé světové války
pozornost jiné civilizace k naší malé části galaxie? Možná.
Dám vám pár příkladů.
Mám tu další fotografie. Zářící koule nad ostrovem Catalina v roce 1947.
A tohle je fotka z loňského setkání pana Delgada.
Vypadají velmi podobně.
Tyto dvě fotky byly pořízeny v rozmezí více než 70 let.
-A vypadají prakticky stejně. -Ano.
Co podle vás monitorují? Vývoj lidstva?
Naši technologii?
Myslím, že strategickým cílem je nás okupovat
a dělají to s konečným záměrem
kolonizovat a rozšiřovat svou moc.
Jsou nebezpeční?
Řekl bych, že ano. Převyšují nás po všech stránkách.
Nerespektují hranice.
Může dojít k pokusu o naše vyhubení.
Může to být velmi ošklivé.
Pokud se mimozemšťané rozhodnou zmocnit se naší planety,
bude mít lidstvo šanci se bránit,
nebo to bude znamenat konec světa, jak ho známe?
Po setkání a Tedem Roem a Erikem Delgadem
si Rich myslí, že jsme v kritické situaci.
Je pro něj velmi důležité zjistit,
jak by mimozemšťané mohli provést svůj útok.
DALLAS, TEXAS
Rich chce lépe pochopit válečné plány mimozemšťanů,
a proto přijel do Texasu za pplk. Kentem Johnsonem.
Zasloužilým armádním pilotem ve výslužbě,
který může Richovi objasnit schopnosti mimozemšťanů.
Děkuji za spolupráci. Vím, že to pro vojáky není snadné
takhle vystoupit, proto si toho cením.
Beru to spíš jako svou povinnost
po nejnovější zprávě z Kongresu.
Uvědomil jsem si, že lidé musí vědět,
že to není neobvyklé a děje se to.
Jaké bylo vaše první setkání s UFO?
Prováděl jsem Southern Watch mise
nad Irákem, abychom drželi irácké letectvo na zemi,
a někde jsou dlouhé úseky, kdy rozšíříte radar,
kam až to jde. Zvedl jsem to do maximální výšky
a bral jsem to jako rybaření,
kdy jsem nahodil udici a zkoušel něco chytit.
Jednou jsem na radaru zachytil malý impulz
a krátce jsem viděl, že je to docela vysoko
a pohybovalo se to dost rychle.
Pak to náhle zastavilo a kleslo to přímo dolů.
Vzdalovalo se to ode mě velkou rychlostí.
Jak velkou rychlostí?
Nějakých 30 000 km v hodině.
-Děláte si legraci? -Nedělám.
To je můj nejlepší odhad, protože jsem koukal na displej,
kde jsem to zaměřil a viděl jsem to.
Pak to ale zastavilo na nulu a padalo rovně dolů.
A popíšete mi to druhé setkání?
NĚKDE V SAÚDSKÉ ARÁBII
V lednu 1991 podplukovník Kent Johnson prováděl
rutinní cvičení v Saúdské Arábii během první války v Zálivu.
Cvičil jsem s americkou armádou ve vrtulníku OH-58 Kiowa.
Je to neozbrojený pozorovací dvoumístný vrtulník.
Abyste pochopil, jak to prostředí vypadalo,
jednalo se o pouštní oblast.
Je tam převážně rovina bez záchytných bodů.
Tohle jsem já
a druhý pilot, který se mnou byl na té misi.
Tato fotka byla pořízena chvíli před tím incidentem.
Podplukovník Johnson a jeho kopilot
se vznášeli 15 metrů nad pouštním pískem,
když tu náhle spatřili něco asi 2 kilometry daleko.
Zlověstný stín o velikosti fotbalového hřiště
po nich chňapl rychlostí 1 600 kilometrů za hodinu
a zmizel v poušti.
Hledali jsme okolo, dívali jsme se nahoru a dolů.
Neviděl jsem nic, co by ten stín vrhalo.
Pak se ten stín vrátil, ale tentokrát s odplatou,
protože zamířil přímo k vrtulníku podplukovníka Johnsona.
Stín pak náhle nevysvětlitelně zastavil přímo před nimi.
Když zastavil, bylo jasné, že na nás reaguje,
protože jsme mu zkřížili cestu.
-A ono to zabrzdilo? -Na nulu.
Porušilo to zákony fyziky, jak je známe.
Jako by to narazilo do betonové zdi
nebo do žulové hory v rychlosti 30 000 km/h.
Všechno kolem se rozlétlo do stran.
Ukážu vám něco, co opravdu oceníte.
Nejlépe se dá ten stín a jeho ostrá hrana popsat tak,
že když vidíte něco, co letí ve výšce,
stín je hodně rozmazaný, ale když se blížíte k povrchu,
stín začne být ostřejší a lépe ohraničený.
V tomhle případě byl velmi dobře ohraničený,
což naznačuje, že to bylo kousek nad zemí.
Je to nebezpečné?
To je velmi dobrá otázka, protože to my nevíme.
Pokud ale budou mít nepřátelské úmysly,
jaké proti nim máme reálné šance?
-Co myslíte, že to bylo? -Mohlo to být neviditelné UFO.
Protože přesně nevíme, co to je,
jak to funguje, kdo to ovládá, jakou to disponuje technologií,
tak by to mohlo být nebezpečné, pokud bude chtít.
Protože jak se můžete bránit proti něčemu, co nevidíte,
a když nevíte, jak to funguje? Nevíme, jaké mají úmysly.
-To mě docela děsí. -Mě taky.
Pokud UFO dokáže být neviditelné a popírat fyzikální zákony,
naše armáda je bezbranná.
Není to ale něco, o čem už vláda ví?
A nejsme cíl, který jen čeká, kdy mimozemšťané zaútočí?
Po setkání s podplukovníkem Kentem Johnsonem
Rich pochopil, že útočné schopnosti mimozemšťanů
zdaleka převyšují naše současné technologie.
Pokud se mimozemšťané rozhodnou zaútočit, nemáme šanci.
Můžou zničit nejen naši armádu, ale i celou planetu.
Je tenhle osudný výsledek něco, o čem už vláda ví?
Pokud ano, proč se to snaží tajit?
Odpověď možná zná seržant ve výslužbě Jeremy Mcgowan.
Jako konstruktér prvního civilního sledovače UAP
zvaného OSIRIS
se pokouší na vlastní pěst najít odpovědi na otázky,
o kterých armáda mlčí.
LAS VEGAS, NEVADA
Rich vyslal Rodericka Martina, aby se s ním setkal v Las Vegas.
-Tohle je super vozítko. -Děkuju.
Jste jako ti šílení vědci.
Připadám si jako v "Krotitelích duchů".
Lidé to auto často srovnávají s ECTO-1.
Je to jeho reálná verze, akorát já nehoním duchy,
ale hledám potencionální UAP.
Jeremy s autem OSIRIS procestoval celou Severní Ameriku.
Je vybavené speciálním radarem, magnetometrem,
který má detekovat magnetická pole vysílaná z UFO,
a akcelerometrem, který sleduje pohyb na obloze.
Cílem tohoto vozu je prostě odhalit pravdu,
kterou se podle mě od americké vlády nikdy nedozvíme.
U letectva jsem sloužil 12 let.
Dostávali jsme rozkazy sbalit si věci, nastoupit do letadla
a být rychle nasazeni, protože jsme byli vysoce mobilní základna.
V březnu 1995 byl seržant Mcgowan nasazen na Blízkém východě,
aby provedl tajnou operaci.
NĚKDE V JORDÁNSKÉ POUŠTI
Převezli mě doprostřed pouště.
Byl tam jen stan a velká dřevěná bedna.
Co jste si v tu chvíli pomyslel?
Nevěděl jsem, co si mám myslet.
Bylo to divné. Účastnil jsem se války v Zálivu.
Viděl jsem tam válečné operace,
ale tohle bylo úplně jiné, než na co jsem byl zvyklý.
Nejste tam, abyste se ptal.
Děláte to, co vám řeknou.
Není běžné, že před takovou akcí vás informují o situaci?
Nikdo nám nic neřekl. Nebyly tam žádné papíry, nic.
Nesměl jsem se k bedně přiblížit
a nikoho k ní pustit. Pokud se někdo přiblíží, měl jsem ho zastřelit.
To je závažný rozkaz.
Byl jsem vyzbrojen 240 náboji do své pušky
a měl jsem i 18 vysoce výbušných granátů.
-Jak dlouho to trvalo? -Byl jsem tam tři dny a tři noci.
-Bez přestávky? -Ano.
Nebyl tam žádný dozor, nebyli tam žádní důstojníci,
nebyl tam nikdo.
Tak jsem na bednu vylezl, seděl jsem na ní, ležel jsem na ní.
Jednoho večera při hlídání tajemné bedny
Jeremy zažil něco, na co do konce života nezapomene.
Byla nádherně jasná obloha.
Na nebi byla vidět celá Mléčná dráha.
Seděl jsem tam a prohlížel jsem si oblohu s brýlemi pro noční vidění.
Jak jsem se zakláněl,
uviděl jsem jasný svítící bod, který se přibližoval zezadu.
Přilétl přímo nade mě,
zahnul o 90 stupňů doleva a odlétl
během méně než dvou sekund.
Když to zahnulo, neudělalo to žádný oblouk.
Nezpomalilo to. Pak se to začalo opakovat.
Létalo to tam znovu a znovu.
-Co jste si o tom myslel? -Nevěděl jsem, co si myslet.
Viděl jsem něco, co popíralo moje chápání
fyzikálních zákonů letu.
Nemohla to být padající hvězda?
Ty nedělají zatáčky v pravém úhlu.
-Ano. -Ne v pravém úhlu.
Nebyla tam žádná letadla, protože tam byla bezletová zóna.
Pro leteckou dopravu to bylo uzavřené.
Když jste to viděl, musel jste to nahlásit, ne?
Nesměl jsem to nikomu říct.
Jeremy mnoho let přemýšlel, co v té bedně vlastně bylo.
Mělo to pozorování UFO v jordánské poušti
nějakou souvislost s jejím obsahem?
V roce 2019 získal Jeremy konečně odpověď,
která ukázala na vládní utajení.
Vypátral jsem člověka, který pracoval s týmem Seal 4.
On mi popsal detaily ohledně té bedny,
protože jemu ta bedna byla předána.
Ta bedna obsahovala jadernou zbraň,
která byla ukradena sovětskému impériu
během zhroucení na konci studené války.
Konkrétně to bylo pro SS-24, která může nést 10 jaderných hlavic.
Řekl, že jich tam bylo osm.
Před asi devíti lety
mi našli velmi vzácnou formu rakoviny kůže,
která vzniká pouze z ozáření.
Od doby, co Jeremymu našli rakovinu, už nedůvěřuje vládě.
Zejména ne armádě.
Dodnes mu vrtá v hlavě, co dalšího tají.
Snaha vlády tajit hrozbu na naší obloze
byla mnohokrát v historii zdokumentována,
ale nově zveřejněné záběry odhalují novou mimozemskou loď,
u které je těžší utajit pravdu.
Neidentifikované ponořené objekty neboli USO
je oficiální název těchto anomálií,
které číhají v hlubinách našich oceánů.
Máme ponorky a letadlové lodě s jaderným pohonem,
jenže ve vodě by mohli mít mimozemšťané palebnou sílu.
Člověk, který dobře zná smrtící hrozby pod vodou,
je vrchní praporčík ve výslužbě Carson Shoemake.
Sloužil na atomových ponorkách jako USS Tennessee
a USS Pennsylvania a souhlasil, že se setká s Richem,
aby mu pomohl s hypotézou, co všechno mimozemšťané plánují.
DALLAS, TEXAS
Carsone, během našeho pátrání
jsme viděli mnoho případů, kdy byly raketové základny na severu
a v jiných částech světa zcela vyřazeny z provozu
v době, kdy v té oblasti bylo UFO.
V prosinci 1966 bylo v Minotu
současně vyřazeno z provozu deset nukleárních raket.
Jak je to možné?
Nevím o tom, že by někdo,
jakákoli armáda světa, něco takového dokázal.
Pokud by to byl jiný národ, byl by to válečný akt.
Když tedy vidíme UAP, co letí napříč USA,
proč to nesestřelíme?
Z vojenského hlediska nechceme
zaútočit na něco, o čem nevíme, co to vlastně je.
Nevíme, co to dokáže.
Když k tomu přistoupíme z pohledu logiky,
jsou schopni mezigalaktického cestování.
Čím přesně je chcete sestřelit?
Je to dost narcistický pohled, že jsme jediní,
kdo je schopen inteligentního myšlení, výzkumu, vývoje
a pokročilých technologií.
My ani nevíme, jak velký vesmír je.
Sloužil jste na ponorkách, které dokážou odpálit jaderné zbráně.
Ano.
Viděl jste tam někdy něco neobvyklého?
Ano, sám jsem viděl několik velmi rychlých anomálií.
-Pod vodou? -Pod vodou.
Když se díváte na sonar, máte tam amplitudy,
a když kolem vás něco rychle proplave, poznáte to tak,
že to švihne z jedné části displeje na druhou.
Můžete tu rychlost odhadnout?
Náš systém nebyl schopen to zjistit.
Bylo to rychlejší než náš systém.
Z toho jsem pochopil, že je tam něco,
co bychom normálně neviděli.
Nezapomínejme, že všichni mluví o objektech ve vzduchu.
O UFO. Nikdo ale nemluví o objektech ve vodě.
Kdybych byl z cizí planety a chtěl se ukrýt, zvolil bych vodu.
Ani nemáme zmapovaný celý oceán.
Jsou velké plochy oceánu, kde nemáme zmapované
kontury dna.
Myslel jsem, že to je zcela zmapované.
Ne.
-Neustále slyšíte zvuky. -Ano.
Jak pod vodou zní zvuk na sonaru?
Mám pár nahrávek na mobilu.
Nemůžu vám pustit všechny zvuky,
protože některé podléhají utajení.
Například tohle je velryba.
To je hlasitější, než jsem čekal.
Pak tu je další,
což je hluk z lodního šroubu.
-To je poznat. -Je to jasné.
A zde je zvuk, který nebyl přesně identifikován.
Odtajnilo ho kanadské námořnictvo
a nazvalo ho USO.
Slyšel jste někdy něco podobného?
-Ne, ničemu se to nepodobá. -Nutí vás to pozastavit se nad tím?
Jo, zaujalo mě to.
Chtěl bych o tom zjistit víc informací.
Vždy musíte být na pozoru.
Musíte vždy shromáždit veškerá data a být připravený
analyzovat cokoli, na co narazíte.
Rich se chce o USO a jeho schopnostech dozvědět víc.
Proto posílá Melissu Tittlovou na setkání s člověkem,
který jedno potkal tváří v tvář během své služby u námořnictva.
V roce 2010 sloužil letecký praktikant John Baughman
na letadlové lodi s jaderným pohonem, USS Carl Vinson,
která mířila na Haiti na humanitární misi.
Jenomže netušil,
že na tohle nasazení nikdy nezapomene.
SAN PEDRO, KALIFORNIE
Povězte mi o tom dni.
Ten den byl docela poklidný.
Na přistávací plošině se toho moc nedělo.
Udělal jsem si pauzu. Byl jsem na pravoboku.
Pak jsem si všiml, že pode mnou
je nějaký objekt,
který tvarem připomínal tic-tac.
Ponorka to být nemohla. Muselo to být něco jiného.
Nemělo to moc rysů, které by naznačovaly,
že se jedná o ponorku.
Ponorka má obvykle věž, která vystupuje z vody.
V tomhle případě to vypadalo jako pevný objekt.
-Ukážete mi, jak to vypadalo? -Jistě.
Bylo to dlouhé asi 6 metrů, plulo to přede mnou zleva doprava
a během svého pohybu
se předek zhroutil a zmizel.
USO ve tvaru tic-tacu se v mžiku přeměnilo do tvaru podkovy.
Po pár sekundách to vyrazilo a zmizelo v hlubinách oceánu.
Panikařil jste trochu? Jak jste se cítil?
Snažil jsem se zapomenout na to, co jsem viděl.
Důstojník Baughman na to setkání nepřestává myslet,
protože si myslí, že naši nepřátelé, pozemští i jiní,
jsou někým nebo něčím, co není radno ignorovat.
Pokud to nebylo z téhle planety
a prohlíželo si to vaši letadlovou loď,
nebylo to trochu podezřelé?
Nedělali to z nekalých důvodů?
Je třeba to vnímat stejně,
jak bychom se měli dívat na naše zahraniční nepřátele.
Pokud sem přiletěli z jiné planety,
jsou mnohem pokročilejší než my, avšak cíl je stejný.
Jak se proti takové hrozbě dokážeme ubránit?
Hrozí bezprostředně naprosté vyhlazení lidské rasy?
Nebo je to něco, čemu můžeme předejít?
Donedávna byla mimozemská superinteligence nepřístupná
pro seriózní vědecké studium.
Zatímco vláda umlčovala a zesměšňovala ty,
kteří o UFO otevřeně mluvili,
teoretický fyzik Michio Kaku se tím nenechal odradit.
Je přesvědčen, že mimozemšťané jsou největší hrozbou pro lidstvo.
NEW YORK CITY
Přezdíván Einsteinem současnosti,
profesor Kaku je považován za jednoho z nejchytřejších lidí
a souhlasil promluvit si o téhle naléhavé věci s Melissou,
aby jí sdělil některé ze svých šokujících vědeckých zjištění.
Blížíme se k bodu zlomu. Tradičně břímě dokazování
spočívalo na zastáncích,
aby dokázali, že ty objekty jsou mimozemského původu.
To se nyní změnilo.
Máme důkazy.
Zprávy z doslechu byly vystřídány
vojenskými záběry, záznamy z radarů,
infračervenými senzory, které my fyzikové můžeme analyzovat.
To úplně mění pravidla hry.
Některá ta setkání se vymykají tomu,
jak v současnosti chápeme fyziku.
Pokud sem dokážou přiletět z vesmíru,
jsou o tisíce let pokročilejší než my.
Možná se jedná o něco, co používá nové zákony fyziky.
Víme, že se dokážou pohybovat rychlostí mach 3 až mach 20.
Třikrát až dvacetkrát rychleji než zvuk.
Dokážou měnit směr a vytvářet přetížení stonásobně větší,
než je síla zemské gravitace.
Zdá se, že to porušuje většinu fyzikálních zákonů.
A tyto objekty se dokážou pohybovat pod vodu.
Pochopili jsme, že jde o technologii, která překonává
hranice toho, co víme o fyzikálních zákonech.
Zmínil jste USO, což jsou objekty, které se pohybují pod vodou.
Co si o nich myslíte?
Je ve vodě něco, co chtějí?
Je to především vodík. Vodík jako palivo.
Jinými slovy si naplňují palivové nádrže.
Jsou tu oceány paliva pro pohon mezihvězdných lodí.
Může být i jiný důvod? Třeba že se tam skrývají?
Můžou tam dělat, co chtějí,
třeba provádět údržbu, aniž by je obtěžovala
například americká armáda.
Oceány by pro ně byly ideální místo.
Pár svědectví mluví o neviditelnosti,
kdy tyhle UFO a USO dokážou být neviditelné.
Každý fanoušek "Star Treku" ví, že mezihvězdné lodě
dokážou být neviditelné.
Mimozemská technologie si to pravděpodobně už osvojila.
Ale proč jsou tady? Co chtějí?
Například film "Válka světů". Nenáviděli nás Marťané? Ne.
Co Marťané chtěli? Naši planetu.
Nic víc. My jsme jim jen stáli v cestě.
Tento zdrcující vzkaz profesora Kakua
může být pro lidstvo budíčkem,
že UFO a USO je něco, čeho bychom se měli obávat.
A že bychom se měli připravit na den, kdy se rozhodnou zaútočit.
Co chtěli mimozemšťané ve filmu "Den nezávislosti"?
Chtěli všechno.
Každý kousek energie a zdrojů.
Byli jako kobylky, které přišly jako hejno,
a vzali si všechno v dohledu.
Pokud dojde na věc, budeme s nimi muset bojovat
a v nejhorším případě budeme poraženi
a staneme se poznámkou pod čarou v historii Mléčné dráhy.
Pokud je na naší obloze potencionální nepřítel
s technologií, která dalece převyšuje to, co máme my,
tak je třeba se obávat.
Co když to náhle přejde
od války nervů ve skutečnou válku?
Pokud je nebudou zajímat naše zájmy, tak budeme mít problém.
Viděli jsme, co dokážou.
Pokud to budeme ignorovat, děláme to na vlastní nebezpečí.
Fenomén UFO ovlivňuje nás všechny.
Já jen doufám, že na to jsme připravení.
Příště už nebudou říkat, že přicházejí v míru.
Spíš to vypadá na válku.
České titulky Jaroslav Heřmanský Iyuno 2023