Niz misterioznih viđenja na nebu
Downloaded from YTS.MX
podiže nivo nacionalne bezbednosti.
Piloti mornarice kažu da su videli
Official YIFY movies site: YTS.MX
nešto što prkosi granicama vazduhoplovne tehnologije.
Vlada SAD-a je decenijama zanemarivala dojave
o neidentifikovanim letećim objektima koji uznemiruju vojsku.
Laganje javnosti je deo našeg posla. Plaćate nam za to.
Značajno saopštenje Pentagona razjasnilo je jednu stvar.
NLO-i su stvarni.
Američka mornarica je priznala da su video-snimci
koji prikazuju NLO-e na nebu stvarni.
Mornarica tvrdi da ne zna šta su ti objekti, a službenici ne nagađaju.
Prvi put ikad, članovi vojske prekidaju zavet ćutanja.
Nisam rekao ni reč o ovom incidentu skoro 40 godina.
Sa šokantnim otkrićima...
Nije bilo sumnje da je neidentifikovani objekat isključio naše projektile.
...i zastrašujućim susretima.
To se ne može opisati rečima.
Poput kugle je, pogledaj! Pulsira!
Ali jesmo li spremni...
Jedan NLO sposoban je da uništi čitavu avijaciju.
...za rat svetova?
Najgori scenario je da smo predviđeni za potpuno istrebljenje.
NEKO NAS PROMATRA
VAŠINGTON, KOLUMBIJA
U junu 2021. Pentagon je objavio zvanični izveštaj
u kojem opisuje 144 susreta američke vojske sa NLO-ima.
Obaveštajci tvrde da je ovo sve što znaju o NLO-ima,
ali kritičari ne veruju u to, kao ni vladin insajder Rič Emberlin.
Kao veteran sa 30 godina staža u vojsci,
koji je radio sa grupama poput CIA, FBI i tajne službe,
veruje da smo usred masovnog vojnog zataškavanja.
Vanzemaljci su pretnja i naša egzistencija je u opasnosti.
Rič je na zadatku da otkrije vladine najveće tajne.
Zašto vanzemaljci uhode našu vojsku? Da li je naša planeta u opasnosti?
NJUVEL, JUŽNA DAKOTA
Rič se danas sreće sa penzionisanim službenikom avijacije, Mariom Vudsom,
koji iz prve ruke zna šta vojska krije.
Oh, Bože! Ne mogu da verujem da sam na ovom putu.
Prvi put za 40 godina, Mario se vraća u vazduhoplovnu bazu Elsvort,
mesto svog zastrašujućeg susreta sa vanzemaljcima
koji dokazuje da su NLO-i pretnja svima nama.
Neverovatno je videti ovo mesto. Osećam nešto poput...
...opreza, valjda?
Ili uzbuđenja, jer sam ponovo na putevima
gde sam bio pre toliko godina kada se sve desilo.
Sigurno je čudno. -Jeste.
To je objekat Novembar 1.
Ne mogu da verujem da je još ovde s istom ogradom. Ne verujem.
Pre 43 godine. Srce mi tuče sto na sat.
Rič, bez reči sam zbog ovog objekta.
Još je ovde? -Da, ovde je i postoji.
Tokom hladnog rata, vazduhoplovna baza Elsvort u Južnoj Dakoti
bila je dom za 150 nuklearnih projektila
spremnih na ispaljivanje u bilo kom trenutku.
Mario Vuds je 1977. nadzirao sigurnost objekta za kontrolu lansiranja
zvanog Novembar 1 dana kada mu se život zauvek promenio.
Stajao sam ovde. Tačno prema istoku
pod uglom od 30 stepeni video sam kilometrima udaljen objekat.
Bio je izuzetno blještav,
blještaviji od svega ostalog na nebu i treperio je.
Sedeo sam, gledao i pušio cigaretu. Bilo mi je čudno.
Ali ako pogledaš oko nas, ovde nema ničega.
Najblještavija stvar na zemlji je ovaj objekat.
Iz zabave sam okrenuo svetla prema gore,
vratio se ovde, pušio cigaretu i ništa nisam radio.
Krenuo sam unutra, okrenuo sam se i nije ga više bilo.
Odjednom? -Odjednom ga nije bilo. Nisam video kako nestaje.
Ali to nije bio kraj Mariovog susreta.
Nakon ponoći, objekat je primio alarm visoke opasnosti.
Došlo je do proboja u objektu Novembar 5,
raketnom silosu koji je udaljen 15 minuta odavde.
Mario i narednik Majkl Džonson primili su naredbu da sprovedu istragu.
Ali kad su prišli objektu Novembar 5, mestu sigurnosnog proboja,
nisu bili spremni na ono što stoji pred njima.
Dugo nisam bio ovde, Rič.
Srce će mi iskočiti iz grudi.
To je to. -To je to.
Iznad raketnog silosa lebdi ogromna svetlosna kugla
otprilike 30 metara visoka i oko sto metara široka.
Mogla se osetiti toplota iz nje.
Kažem to, jer se skoro mogla osetiti kroz vetrobransko staklo.
Zračenje? -Da.
Naježim se kad to vidim i osetim.
Stvarno mi remeti rad srca.
Mislim da je to normalno.
Ovo je...
U redu je.
Teško je.
Imam ovde crtež.
Ovde smo ostavili vozilo.
Ovo je ograda objekta.
Mario se jasno seća parališućeg susreta
sa sablasnom svetlećom kuglom.
Ali zastrašujući događaji koji su usledili ostali su tajna godinama.
Dok mu hipnotista nije pomogao da otkrije skrivena sećanja.
22. JANUAR 2016.
Dok ležiš potpuno opušten, misli ti lutaju.
Vraćaš se u ono vreme kad si bio u vojsci.
Pre svega, sediš u patrolnom vozilu.
Šta je onda bilo? -Plašio sam se da napustim vozilo.
Trebalo je da izađem, ali nisam mogao. Bio sam prestravljen.
U redu je. Na sigurnom si, Mario. Samo gledamo film.
U redu? Udahni i zaustavi sliku!
Atmosfera kao da je nestala.
Bilo je teško disati?
Da, nije bilo kiseonika, ni vazduha.
Povukao sam se do prozora.
Uperio sam lampu prema toj stvari.
Ne prateći niz,
bilo je slično onome u objektu,
otkud su ih lansirali.
Skoro trenutno, pritisak je prestao.
Jesi li imao osećaj da komuniciraš sa njima?
Kao da sam tražio
olakšanje.
Viđenje i interakcija sa NLO-om iznad raketnog silosa
bila je dovoljno šokantna, ali to nije bilo sve
za Maria i njegovog partnera, narednika Majkla Džonsona.
Parališući susret sa nekoliko vanzemaljaca.
Koliko ih je bilo?
Četvoro. -U redu.
I jedan visoki iza njih.
Koliko je bio visok?
Oko 180 cm, drugačiji je.
Možeš li ga opisati? -Mogu.
Imao je izduženu glavu.
Imao je veoma izduženu glavu.
Kad me je pogledao, pogledao je kroz mene.
Maleni mi nisu smetali kao on.
Sedeli smo ovde.
Sećam se šaputanja. To je sve što sam čuo.
Šta je oko tebe sada?
U nekakvoj sam prostoriji za inspekciju.
Proveravali su me kad sam upitao gde je Majkl.
Rekli su mi da ne brinem.
Vidim tog visokog gada kako me gleda.
Gleda me. Ne sviđa mi se taj tip.
Na sebi ima zgužvanu oficirsku uniformu.
Visoki tip nije dobra osoba.
Osećam štipanje na levoj strani.
Kao da me neko drži. Nije nežan.
A zatim se sve zamračilo.
Sledeće što znam je da sam oko 10 000 metara dalje
u mestu koje se zove Njuvel Lejk koje služi kao rezervoar za područje.
Vojna policija locirala je Vudsa i narednika Džonsona
i odveli su ih na lekarski pregled.
Nakon pregleda, rečeno im je da nikad ne pričaju o ovom iskustvu.
Još osećam miris vazduha.
To je nešto što reči ne mogu da opišu.
Osetila se samo... Ne možeš ni...
Ne možeš to da shvatiš.
Šta god to bilo. -Nastavljaš da gledaš gore.
Moraš.
Predstavljalo je pretnju?
Mentalno i vizuelno
bio sam tako preplavljen da nisam znao da li da strahujem,
da se pomokrim, da pucam u to.
Nijedna od tih stvari nije bila ispravna.
To nije bilo ispravno.
Nemaš više opcija? -Da.
Šta god su naumili, uradili su to i nastaviće sa tim.
Uvek su to radili i nisu još gotovi.
NJUVEL, JUŽNA DAKOTA
Susret koji je Mariu Vudsu promenio život proganja ga već 40 godina.
Ali pokušaj vojske da zataška istinu je još više zastrašujuć.
Zašto je vlada odjednom ućutkivala svedoke?
Jesu li pokušali da sakriju interes vanzemaljaca za naše vojne baze?
Klasično zataškavanje znači da smo u većoj opasnosti nego što mislimo.
Tvoja priča o susretu sa NLO-ima je neverovatna.
Ne mogu ni da zamislim.
Ako si mislio da je moja priča strašna,
želim da porazgovaraš sa kapetanom Dejvidom Šindlijem.
U vazduhoplovnoj bazi Majnot u Severnoj Dakoti.
Povezaćeš nas sa njim? -Da.
I on ima zanimljivu priču, strašna je.
Kao i Mario Vuds, kapetan Dejvid Šindli takođe je bio ućutkan
kada se ostvarila jedna od najgorih noćnih mora.
Moje ime je Dejvid D. Šindli, penzionisani kapetan vazduhoplovstva.
Incident se desio 1966. godine
dok sam bio stacioniran u bazi Majnot u Severnoj Dakoti.
Kapetan Šindli 1966. imao je veliku odgovornost
lansiranja nuklearnih projektila iz tajnog kontrolnog objekta.
Danas ima pristup skoro identičnom objektu
u vojnom muzeju projektila u Južnoj Dakoti.
Pokazuje Riču kako je radio najopasniji posao na zemlji
i šta se desilo kad je NLO preuzeo kontrolu nad arsenalom oružja.
Spuštamo se 18 metara. -Osamnaest.
Osamnaest metara. -Zbog?
Pitaš se zašto je tako duboko? -Da.
Ako nam bace nuklearnu bombu,
moraće nas iskopati iz zemlje.
Što dublje idemo, to bolje. -Razumem.
Neverovatno.
Rič, ovde sam proveo tri godine svog života.
Čudesno.
Ovo je tvoja kancelarija? -Tako je.
Ovde sedi zamenik komandanta posade.
Kada prime poruku,
od sistema za uzbunu da lansiraju projektile
pristupaju ovom sefu.
Odlučuju koje projektile da lansiraju.
Imamo deset prekidača ovde za svih deset projektila.
Na vrhuncu hladnog rata, bili su upereni prema Rusiji.
Jedna greška mogla je da započne treći svetski rat.
Mladi ste dvadesetogodišnjak zadužen za projektile
koji mogu da unište delove sveta.
Tačno. Imali smo ogromnu odgovornost. Osećali smo to.
Ali kapetana ništa nije moglo da pripremi za događaj
tokom zastrašujuće noći koja je počela nevino
jednog hladnog septembarskog jutra.
Vratimo se na taj dan.
Budiš se, doručkuješ i gledaš vesti u Majnotu.
Šta vidiš?
Čuo sam kako voditelj vesti govori nešto
o stanovnicima Mohala u S. Dakoti koji su videli čudnu svetlost.
Pripisali su to NLO-u. Svetla su bila zapadno od grada.
Čuo sam to i pomislio:
"Na rasporedu sam za Novembar 5 zapadno od Majnota."
Kada je kapetan Šindli stigao u objekat,
vest o NLO-u brzo se proširila.
Upravnik obezbeđenja mi je prišao i rekao:
"Jesi li čuo šta se sinoć desilo?"
Upravnik je rekao Šindliju da je misteriozni NLO u obliku diska
širine oko 30 metara
viđen na nebu zapadno od kontrolnog objekta.
Video sam im na licima
da je to bilo vrlo zastrašujuće iskustvo.
Nisu hteli da izađu napolje i približe se. Bilo je strašno.
Na jedan trenutak, NLO stajao je nepomično
kad je odjednom nestao u prostranstvu.
Ali ono što će se sada desiti zauvek će mučiti kapetana Šindlija.
Ovo je konzola za lansiranje za kojom sedi narednik i nadgleda projektile.
Ovo zeleno svetlo ukazuje da su projektili spremni za lansiranje.
Prvo vidimo da nema zelenih svetala.
Ugašena su, ali neka svetla su upaljena,
žuta i crvena svetla.
Ali sva upaljena svetla bila su loša?
Da. Pogotovo bez zelenog svetla. Ne mogu da se lansiraju.
Nekoliko trenutaka ranije svih deset projektila bilo je spremno,
ali odjednom ih je nešto razoružalo.
Ne samo Sjedinjene Države,
nego čitav svet podložan je neprijateljskom napadu.
To je bio vrlo ozbiljan problem, jer nikad nismo videli nešto takvo.
Nije bilo sumnje da je neidentifikovani leteći objekat
isključio naše projektile.
Zbog šokantnog događaja kapetan Šindli se pita da li se
SAD suočava sa egzistencijalnom pretnjom novog neprijatelja.
Ako to mogu da urade, šta misliš kakva su pretnja?
Ako su mogli da isključe naše nuklearne projektile,
pitao sam se šta još mogu da urade.
Mogu li da odstrane nuklearne bojne glave?
I zašto ih to zanima? Pripremaju li bojno polje?
Dobro pitanje.
Vojsku već dugo uznemiruju ove stvari.
Meni i naredniku su rekli, čim smo se vratili na površinu
sledećeg jutra, da ne smemo reći ni reč o ovom incidentu.
Rekli su nam: "Što se vas tiče, to se nikad nije desilo."
"Da niste nikad razgovarali o ovome, čak ni međusobno."
Pedeset pet godina kapetan Šindli je čuvao tajnu.
Tajna je kipela u njemu do 2013. godine,
kada je herojski istupio
ispred šest članova kongresa na novinarskoj konferenciji.
Bio sam deo incidenta u vazduhoplovnoj bazi Majnot u Južnoj Dakoti.
Rekli su mi da ne govorim o ovom incidentu
i da se zapravo nikad nije desio.
Zato pred vama danas malo strepim.
Mnogo strepim.
Nikad pre nisam pokazao lice o ovom pitanju.
Da li je tada bilo teško pričati? -Veoma teško.
Bio sam emotivan, baš kao i sada.
Vidim kako te je to godinama izjedalo,
kad si znao da se nešto desilo, a nisi mogao nikome da kažeš.
Nisam mogao ni supruzi.
Nisam mogao nikome da kažem, jer sam imao integritet,
ali taj integritet sada naginje prema istini.
Dužan sam da kažem istinu. -Ranije si slušao naredbe.
Sada želiš istinu. -Da.
Ali šta je istina? Zašto je vojska krije?
Tačno to Rič pokušava da sazna.
Nakon sastanka sa kapetanom D. Šindlijem,
Rič Emberlin uveren je da NLO-i imaju moć da počnu rat u svakom trenutku.
Zapravo, to se skoro dogodilo kad su oružane snage SAD-a zapucale
prema floti NLO-a u bici za Los Anđeles.
U nedeljama koje su usledile nakon napada na Perl Harbor,
mnogi Amerikanci plašili su se japanske invazije
na kontinentalne Sjedinjene Države.
Ali prema Niku Poupu,
bivšem NLO istražitelju, britanskog ministarstva odbrane,
to nije bio jedini neprijatelj od kojeg su SAD strahovale.
Nervoza zbog rata bila je u igri. Svi su bili na ivici.
Bilo je mnogo panike i histerije.
25. februara 1942. noćna mora postaje stvarnost,
kada je vojni radar zabeležio neprijateljsku letelicu
190 kilometara zapadno od Los Anđelesa.
Pojavio se čudan objekat.
Obalska odbrana je zapucala.
Dok je Los Anđeles paničio, krenulo je obavezno zamračivanje,
dok je vojska ispalila 1400 komada municije u noćno nebo.
Ta noć tokom bitke za Los Anđeles bila je kao u filmu. Opšti haos.
Sledećeg jutra građani su se probudili
očekujući vest o japanskoj invaziji na obali.
Ali na njihovo iznenađenje, desilo se suprotno.
Nisu pronađeni japanski avioni ni oružje.
Nije bilo dokaza da je to bio japanski napad,
ali viđen je čudan objekat.
Mnogi veruju da je misteriozni objekat, koji je izazvao paniku,
zapravo NLO, ali vojska negira takve optužbe.
Ono što je neverovatno, ako su nas Japanci napadali,
kako su zaustavili japanske Zero avione u vazduhu?
Sa jarkim svetlom i 1400 komada municije koji ih nisu pogodili?
I samo su otišli.
Do danas, šta god se desilo u bitci za Los Anđelesa
ostaje potpuna misterija.
Bitka za Los Anđeles
jedan je od incidenata koje vojska odbacuje.
Ali šta su pokušali da sakriju?
Vladine reakcije na NLO incidente su tradicionalne.
Negiraj! Umanji! Poreci!
Razlog zašto su CIA i druge obaveštajne službe
zataškavale ove stvari potiče sa vojnog stanovišta.
Ne možete da nas zaštitite, znate to.
Nakon Drugog svetskog rata
vojska je odjednom shvatila da se srećemo sa novim protivnikom.
Sa sve više priča o NLO-ima, vladina zataškavanja se nastavljaju.
Najozloglašeniji slučaj desio se 1947.
kada se NLO srušio u blizini Rozvela u Novom Meksiku.
PRONAÐEN LETEĆI TANJIR
Rozvel je nulta tačka
modernog NLO fenomena.
Mornarica nema letelicu u obliku tanjira u svom programu.
Vazduhoplovne snage su priznale da leteći tanjiri postoje.
Pre 47 godina nešto se srušilo u pustinji u blizini Rozvela.
Pentagon je 47 godinaje lagao o tome.
U ovom incidentu nešto se srušilo.
To je bio dan kad smo prevazišli svetla na nebu
i susreli se sa stvarnošću nečeg fizičkog.
Američka vojska je to priznala.
Uznemirujući izveštaj za medije prerastao je u svetske naslove.
Ali 24 sata kasnije, vlada se predomislila.
Sledećeg dana promenili su priču i rekli su da je to meteorološki balon.
Umesto letećeg tanjira, vlada sada tvrdi
da je neidentifikovani leteći objekat zapravo bio meteorološki balon.
Očigledno da je neko na višoj poziciji rekao:
"Ne možeš reći da je to leteći tanjir. Moraš smisliti priču."
Mislim da je predsednik saznao za to
i sledećeg dana je rekao: "Rešite se toga!" I jesu.
Poricanje vlade i vojske da slučaj Rozvel postoji
zbunjivalo je javnost 80 godina.
Ljudi kažu da se tolika tajna ne može sačuvati.
Može!
Istorija nam iznova pokazuje da se velike tajne mogu sačuvati.
Šta to vlada tačno zataškava?
Neko ko zna odgovor je agent X,
bivši službenik CIA koji je pristao da priča sa Ričem,
pod uslovom da sakrije identitet.
Čudim se što želi da priča sa mnom, jer za njega je to veliki rizik.
AGENT X BIVŠI AGENT CIA
Kad sam počeo da radim u centrali, niko nije imao sto.
Sedelo se gde god je bilo slobodno mesto.
U to vreme, 40-ih, 50-ih i 60-ih
stvari su se čuvale u kutijama i fiokama.
Bilo je puno stvari za koje niko nije imao pojma šta su.
Kad se agencija modernizovala, pojavili su se odeljci
i neke stvari su bile prebačene u kartonske kutije.
Te kutije završile su u biblioteci
u odeljku pod nazivom Istorijska obaveštajna kolekcija.
Bio sam tamo jednog dana i ugledao metalni stalak s kutijama.
Ugledao sam kutiju na kojoj je pisalo "Rozvel" i pomislio sam da je šala.
Otvorio sam je,
ali ne mogu i neću ti ni slučajno reći
šta sam video unutra.
Bilo je materijala, papira i drugih stvari.
Apsolutno garantujem da se Rozvel desio.
Postojali su i letelica i leševi.
Ne znam gde je sve to nestalo. Niko ne zna.
Ako je NLO stvarno pao kod Rozvela i pronađeni su vanzemaljski leševi,
zašto je to vlada zataškala?
Rič se pita da li je vojska znala šta su vanzemaljci planirali.
ROZVEL, NOVI MEKSIKO
Nakon što je agent X otkrio istinu o Rozvelu,
Rič je otišao sa jednim pitanjem u glavi.
Šta je NLO radio tamo?
Možda su se srušili pre dostizanja krajnjeg odredišta.
Jesu li krenuli prema vojnom poligonu u Vajt Sendsu,
najvećem svetskom vojnom postrojenju
i mestu testiranja prve atomske bombe?
Blizina Vajt Sendsa, mesta testiranja tajnog oružja,
činjenica da je to u blizini Rozvela
nije slučajnost.
Kako bi utvrdio zašto su vanzemaljci možda posmatrali Vajt Sends,
Rič se vraća u 1940-e,
kada je vlada odobrila tajni program testiranja nuklearki,
nazvan "Projekat Menhetn."
Cilj je bio razviti prvu nuklearnu bombu na svetu.
16. jul 1945.
njihovi napori urodili su plodom.
Nakon tri godine istraživanja, prva nuklearna detonacija,
poznata kao Triniti test, eksplodirala je u pustinji Novog Meksika.
Da li je test Triniti nekako privukao pažnju vanzemaljaca iz svemira?
Jesu li tada postali svesni našeg nuklearnog oružja?
Znači li to da drže našu vojsku na oku?
Uticaj testa Triniti bio je ogroman.
Uticaji su se osetili 160 km daleko. Razbijeni su prozori udaljeni 190 km.
Test Triniti oslobodio je eksplozivnu silu od 21 kilotone
što je jednako 10 hiljada tona TNT-a.
Stvorila je zaslepljujući bljesak
s ogromnim oblakom dima visokim 11 kilometara.
Stavite se na mesto vanzemaljskog ratnog stratega
koji posmatra Zemlju i primeti test Triniti.
U tom trenutku morate da smislite novi plan,
jer ste shvatili da se srećete sa nuklearnom silom.
Zemlja sada ima nuklearno oružje, a tehnologijom projektila
možda ima mogućnost da ih lansira u svemir.
9. jula 1962.
detonacija nuklearnog oružja u svemiru postala je stvarnost,
kada je Starfiš Prajm test lansiran s ostrva Džonston
1450 km jugozapadno od Havaja.
Starfiš Prajm bio je zapanjujuć događaj.
To je bila detonacija 400 kilometara u svemiru.
Sad smo ovde,
ne samo što detoniramo nuklearne bombe na tlu, nego i u svemiru.
Otišli smo korak dalje.
U tom trenutku vanzemaljci koji posmatraju Zemlju kažu:
"Ovo je planeta koju moramo pažljivo da posmatramo."
Sto puta moćniji od testa Triniti,
Starfiš Prajm najveće je nuklearno oružje detonirano u svemiru.
Izazvao je elektromagnetni puls koji je ugasio uličnu rasvetu
i izazvao radio smetnje.
Pitamo se šta se videlo iz drugih dimenzija?
Kao da zvonimo zvonom za večeru i govorimo: "Evo nas! Dođite po nas!"
Nuklearna eksplozija možda je privukla vanzemaljce,
ali šta su planirali po dolasku?
Jesu li tada počeli da nadgledaju vojsku?
Rič kreće prema Frenklinu u Kentakiju kako bi saznao.
FRENKLIN, KENTAKI
Frenklin je za većinu ljudi tipičan južnjački grad,
ali ispod fasade postoji mračna misterija.
Ovde je 1948. godine 25-godišnji vojni pilot,
kapetan Tomas Mentel,
završio na naslovnim stranama pošto je poginuo loveći NLO
na nebu iznad Frenklina u Kentakiju.
Više od 70 godina nakon njegove tragične smrti,
zajednica je u potrazi za odgovorima.
Uključujući njegove unuke, Erika i Terija Mentela.
Ćao, momci! -Ćao, kako si? -Rič Emberlin. -Erik Mentel.
Teri Mentel. -Čast mi je da Vas upoznam.
7. JANUAR 1948.
Rič veruje da im može pomoći da shvate koliko će daleko vojska otići,
kako bi sakrili istinu o NLO-ima od javnosti.
Ove medalje su neverovatne.
Za tipa koji je imao koliko, 25 godina? -Da.
Već je imao dve Predsedničke pohvale za zasluge.
Ovo je velika nagrada, ugledni letački krst.
Da neko sa 25 godina već ima sve to,
bio je izuzetan i imao je budućnost. Vrhunski pilot. Heroj.
To samo potvrđuje ko je bio kao pilot i kao osoba
sa dvoje dece i suprugom koju je obožavao.
Svejedno je ugrozio svoj život.
7. januara 1948. operater kontrolnog tornja na vojnom uzletištu Gadmen
u Fort Noksu u Kentakiju primio je dojavu
o neidentifikovanom letećem objektu koji lebdi iznad baze.
Niz poziva iz čitave države
preplavili su policijsku upravu.
"Vidimo nešto. Ogromno je i metalno. Šta je to?"
Kontrolori su odmah obavestili vazduhoplovnu stražu Kentakija.
Kapetan Tomas Mentel, koji leti u avionu P-51,
poslat je da istraži.
Nakon nekoliko minuta, Mentel i piloti približili su se objektu.
Prijavio je da je blještav, metalan i ogroman
i da je video prozor za posmatranje.
Ali onda, Mentel daje začuđujuću naredbu
jednom od pilota u formaciji: "Vrati se u bazu i naoružaj avion",
što u vojsci znači: "Pripremi se na paljbu!"
To mi je uvek bilo zanimljivo.
To je konačni dokaz u ovom slučaju. Znali su šta se događa.
Znali su da je ozbiljno. Ne bi se naoružali bez razloga.
Zahtevao je naoružanje, jer se osećao ugroženo.
Iskusan je, ne bi to tražio da mu nije bilo potrebno.
Dok se drugi avion priprema za borbu,
Mentel se sve više uspinje u lovu na NLO.
Jurio je tu stvar na visini od 6000 m. Izgubili su kontakt.
Tu počinje misterija.
Avion kapetana Mentela poslednji put je viđen u padu.
Srušio se u polju u Frenklinu,
istom gradu gde je rođen pre 25 godina.
Poslednja osoba koja je videla avion je lokalac, Dojl Barnet,
koji je imao samo sedam godina kada se avion tragično srušio.
Čuli smo eksploziju i videli avion kako pada.
Jedno krilo je odletelo u suprotnu stranu od nas.
Dojlova supruga, Petsi, prisustvovala je padu.
Odrasli ste u ovoj kući? -Da. Ovde sam odrasla.
Tu ste bili u trenutku nesreće? -Da. -Koliko ste imali godina?
Imala sam četiri godine, ali dobro se sećam.
Mislim da se to ne zaboravlja. -Tačno.
Zvuk koji smo čuli kada je udario u krov,
bio je gori od gradonosne oluje.
Strašan pad privukao je posmatrače,
dok su mediji izbrbljali vest o padu vojnog aviona
koji je jurio NLO.
Da li se vojska pojavila? -Jesu, došli su nam u kuću
i probudili nas usred noći. Bilo je jako hladno.
Majka je pitala šta je izazvalo pad aviona,
a odgovorili su joj da je pilot ostao bez kiseonika na velikoj visini.
Mnogi su pokušali da objasne šta je izazvalo pad Mentelovog aviona,
ali nijedan zvanični izveštaj ne spominje NLO.
To donosi više pitanja nego odgovora.
Kasnije je stigao izveštaj u kojem...
Posle ovoga? -Da.
Iz vojske? -Tako je. Rekli su da je jurio Veneru.
Drugi izveštaj je tvrdio da je možda lovio meteorološki balon.
To je smešno. Stalno je viđao meteorološke balone.
Često ih lansiraju u blizini baza.
Radili su to jutro pre uzletanja.
Svi su pričali o tome šta se desilo.
Nekoliko ljudi smatralo je da se radi o NLO-u. -To se pročulo.
Ja sam poverovao u to kad sam video vesti i sve ostale informacije.
Uvek kažu da je meteorološki balon ili nešto drugo,
ali kažem Vam da nije bilo balona.
Skoro sam siguran da je to bio leteći tanjir.
Nije bilo nešto s ovoga sveta, siguran sam.
Zašto tako mislite?
Nagađali su razloge, meteorološki balon i Venera...
Venera se ne vidi u tri sata popodne.
Morale su postojati posebne okolnosti. -Tako je.
Morali biste biti na većoj visini da je vidite.
To je misterija koju treba razjasniti.
Ne mogu da verujem da niste videli ovo ranije.
Sjajno!
Sviđa mi se ta slika.
Ovo je deo dedinog aviona koji su pronašli na mestu pada.
Neverovatno.
Ovo je vrlo sentimentalno. -Mora biti.
I meni je, a nisam ga ni poznavao.
Dok će kapetan Mentel biti ovekovečen u istoriji Frenklina,
njegovi unuci sada imaju priliku
da mu odaju počast za veliku žrtvu.
,Stanovnik Frenklina, Džo Filips,
ponudio je da odvede Erika i Terija do mesta pada
gde je njihov deda, pravi američki heroj,
izgubio život jureći NLO.
Ispred njega smo. -Ovde?
Ali kad se srušio, zatreslo se tlo.
Ljudi su došli da vide.
Bio je to strašan dan.
Toliko stvari trenutno osećam.
Mnogo mi znači što stojim ovde.
Ne samo Eriku i meni, nego i našoj porodici.
Njegov avion P-51 bio je tačno ovde gde stojimo.
Neverovatno!
Pitam se o čemu je razmišljao.
Tomas Mentel učestvovao je u Danu D. To je preživeo,
zatim je umro u vreme mira
iznad kontinentalnog dela SAD-a jureći NLO.
U situaciji kada vlada demantuje takve stvari,
morate da živite sa tim.
Morate se nositi sa činjenicom da se to desilo vašem dedi.
Da barem mogu da ublažim vaš gubitak, ali nemam reči za to.
Samo polako.
Ne znam kako se ljudi nose sa tim.
Ne znam kako nađu spokoj, ali nadam se da hoće.
Pomolimo se! Dragi Bože, hvala ti na ovom danu,
znamo da su Tomi, njegova majka i supruga sada zajedno.
To je ono u šta verujemo, to nam daje snagu.
Volimo te. U ime Isusovo. Amin.
Svet možda nikad neće saznati sa čim se kapetan Mentel
sreo na 10 000 metara u vazduhu.
Da li je njegova smrt bila upozorenje da nam stiže nešto gore?
Ako je tako, Rič želi da sazna da li je vojska spremna za bitku?
Dok je kapetan Mentel prvi pilot koji je poginuo jureći NLO,
nikome nije naređeno da puca na njih
sve do 1957. kada je major Milton Tores Mlađi
preživeo najveće suočavanje sa NLO-om.
Postao je glavni lik još jednog zataškavanja.
Rič dovodi Roderika Martina,
terenskog istražitelja vrlo ugledne NLO mreže,
poznate kao MUFON.
Nakon što je video kako NLO juri borbeni avion sa 12 godina,
Roderik je odlučio da posveti život otkrivanju
zašto vanzemaljci špijuniraju vojsku.
LAS VEGAS, NEVADA
Danas se Roderik sastaje sa sinom majora Toresa, Džefrijem,
na godišnjoj konferenciji organizacije u Las Vegasu.
Džef, hvala ti što si došao.
Istražujemo nekoliko slučajeva pilota
koji su se susreli s NLO-ima,
ali nažalost, neki su izgubili život.
U slučaju tvog oca,
preživeo je da bi progovorio, to je ono što nas zanima.
Započnimo! Možeš li nas uputiti u njegovu karijeru
da stvorimo bolju sliku o njemu?
Moj otac je odslužio 20 godina u vazdušnim snagama
i odradio je preko 300 borbenih misija u Vijetnamu.
Bio je odlikovan oficir
i radio je za NASA-u na Svemirskom programu.
Impresivno.
Mogu reći da sam živeo u zemlji velikana. On je bio jedan od njih.
Na vrhuncu hladnog rata rasla je histerija zbog neprijateljskih invazija
i svaka naznaka neidentifikovane letelice
stavljala je vojsku u visok stepen pripravnosti.
20. maja 1957. američki vojni pilot, major Milton Tores Mlađi,
stacioniran je u američkoj vojnoj bazi u Engleskoj
kada je odjednom dobio naredbu da prati misteriozni objekat
kojeg je primetio zemaljski radar.
Jureći nebom brzinom od skoro 1120 km/h,
Tores neustrašivo juri neidentifikovanog neprijatelja.
Rekao je da je radarska oznaka velika poput nosača aviona.
Bio je ogroman.
Čudna tačka na radaru nešto je što Tores nikad nije video.
Pratio ga je pomoću radara.
Jedna stvar koje se sećam
je da je izvodio neverovatne manevre koji su prkosili fizici.
Tako je on rekao. Prkosili su fizici.
Naoružan arsenalom od 24 rakete, kontrola naređuje Toresu da napadne.
Na smrt se preplašio, jer je razmišljao
da li počinje treći svetski rat ili šta se tu dešava?
U šta pucam? -Ali ostao je hrabar. -Da.
Bacio se na posao, ali mislio je da je to početak kraja.
Tores cilja metu i priprema se na paljbu.
Kada naciljaš i ispucaš, računar preuzima.
Kada računar preuzme...
Dva puta je preleteo radar i nestao.
Rekao je da su mu se kolena tresla. Pomislio je: "Koji je to đavo?"
Bio je uplašen i pozvao je kontrolu.
Rekao je: "Ne znam šta se desilo, ali ova stvar je samo nestala."
Kad moj otac kaže da je to vanzemaljska letelica,
nije moglo biti ništa drugo. Vanzemaljska letelica.
Nakon incidenta, Tores se vraća u bazu,
gde ga zaustavlja nadređeni oficir.
Jedan regrut doveo je tipa iz NSA-e i IBM trgovca
u crnom odelu sa kravatom.
Kao "Ljudi u crnom?" -Apsolutno.
Taj tip je ušao i rekao:
"Voliš li da letiš, poručniče Tores?" Otac je rekao da voli.
Rekao je:
"Ako otkriješ šta se desilo, nikad više nećeš leteti."
"Oduzećemo ti čin i pilotsku dozvolu, biće gotovo sa tobom."
Otac je razumeo.
Rekao mu je: "Nećeš pričati o tome. Nikad se nije desilo."
"Ne govori supruzi, ne govori nikome."
Pedeset godina. -Da.
Kako je to držao u sebi sve ovo vreme, a da ga nije slomio?
Izjelo ga je. Imao je sef u glavi i nisi to mogao izvući iz njega.
Kakav mu je bio život nakon toga?
Mislim da mu je bilo teško da prećuti svom ocu.
Bili su jako bliski.
Bili su bliski.
To što nije rekao ocu bilo je...
U čudu sam.
Mislim da je odneo to u grob što nije mogao reći ocu.
Mislim da je odneo to u grob.
Iako je Toresu bilo zabranjeno da priča o susretu sa NLO-om,
nije značilo da ne može tajno da piše o tome.
Znao je da je to bilo zataškavanje.
Znao je da će to umreti s njim.
Predvideo je to i rekao:
"Pripremićemo potpisanu izjavu." Tako da ne nestane.
Toresova priča 2003. izlazi na videlo, nakon što je ministarstvo odbrane
deklasifikovalo i objavilo hiljade stranica dokumenata o NLO.
Tražili su od mene pomoć
oko promocije deklasifikacije
i objave NLO datoteka ministarstva odbrane.
Uspeo sam da budem posrednik
i da upozorim Miltona Toresa
da će sve biti objavljeno,
pa smo zajedno radili na medijima.
U aprilu 2009.
Nik Poup pozvao je majora Toresa da govori na NLO konferenciji
u Gejtersburgu u Merilendu,
gde je napokon mogao da podeli svoju priču sa svetom.
Bez odlaganja,
prepuštam reč majoru Miltonu Toresu.
Ako želite pouzdanog svedoka, to je bio Milton Tores.
Odlikovan heroj. Najbolji od najboljih.
Od tada sam uveren
da je to bio vanzemaljac i niko me neće razuveriti.
Sâm sam ga video i hvala vam na...
Nije mogao da ispriča priču, a da ga ne slomi.
Ta emocija bila je previše za njega.
Drago mi je što sam mu mogao pružiti spokoj pre smrti.
Hvala lepo, Nik,
što si bio od ključnog značaja u ovome.
Da nije bilo tebe da izneseš ovo,
odneo bi to u grob. Na kraju života
napokon je dobio spokoj i nije više bio opterećen time.
Za tebe je ovo porodična stvar,
ali ne zaboravimo!
Ne želim da umanjim tvog oca samo na slučaj,
ali ne možemo izbeći činjenicu
da je ovo jedan od najvećih NLO incidenata ikad.
Da.
Ljudi pričaju o Rozvelu i drugim slučajevima, ali ovo je s njima.
Šta bi moglo biti značajnije od naredbe da pucaš na NLO?
Nakon MUFON konferencije,
Roderik zaključuje da, ako je vojska naredila Toresu da puca,
sigurno su znali da je NLO pretnja.
Ali kako bismo znali je li to vanzemaljska invazija?
LOS ANÐELES, KALIFORNIJA
Kako bi saznali da li NLO-i prete našem vazdušnom prostoru,
Rič i Roderik sastaju se sa istraživačkom novinarkom, Melisom Titl
na centralnoj lokaciji.
Kao ćerka veterana vazduhoplovnih snaga
i sa više od dve decenije iskustva u izveštavanju o NLO-ima,
Melisa donosi kontakte, uključujući i Teda Roa,
izvršnog direktora NARCAP-a,
Nacionalnog centra za izveštavanje o anomalijama.
Zajedno će pregledati 20 godina istraživanja
o incidentima pilota s neidentifikovanim anomalnim fenomenima,
poznatim kao NAF.
Ted Rou, počašćeni smo što ste sa nama.
Kako ste se upleli u ovo,
konkretno u istraživanje incidenata sigurnosti sa letelicama?
Počeo sam s ovim istraživanjem zbog iskustva sa NAF-om,
gde mi se nešto desilo i hteo sam to bolje da razumem.
Možete li nam reći nešto o određenom iskustvu?
OUKLAND, KALIFORNIJA
U pitanju je opažanje iznad Ouklanda u Kaliforniji u januaru 1999.
Vozili smo južno na putu 880. Suzan je bila za volanom.
Oko kilometar i po dalje, nešto se zaustavilo pored savezne zgrade.
U tom trenutku je skočilo i kretalo se velikom brzinom.
Video sam cilindar dug 13 metara.
Imao je dva velika bela svetla ispod.
Dok smo se kretali ovamo, sustigao nas je paralelno.
Odjednom se vrlo brzo smračilo.
Dobili smo tri sata.
Vozili smo se možda jednu minutu i 15 sekundi.
Prošla su tri sata.
Neverovatno!
Da li Vam se život promenio?
Apsolutno. Bilo mi je loše.
To Vam je postao život?
Da, bavim se time od tada. Samo tim se bavim.
Imamo podatke.
Imam gomilu izveštaja pilota o neidentifikovanim letelicama.
Šta ste primetili u svojim istraživanjima?
Piloti obično dojavljuju četiri vrste NAF-a.
Svetleće kugle, lopte, cilindre i diskove.
Geometrijski oblici.
Postoje i drugi, ali to su najčešći koje imamo.
Svetleće kugle čine pola slučajeva sa kojima smo trenutno upoznati.
Kakve su interakcije pilota sa svetlećim kuglama?
Neki tvrde da su se kotrljali oko aviona.
Druga zapažanja uključuju prilazak s udaljenosti i prestizanje.
Čini se da postoji lični aspekt praćenja aviona.
Lični aspekt?
Dolazi do aviona i ostaje tu.
Postoji interakcija između njega i aviona.
Umesto nečega što te samo prestiže.
Zašto drže korak sa avionima? Zašto su u interakciji?
Smatram da prikupljaju informacije.
Šta mislite koja je poruka? -Pogledajte šta možemo!
Strašno. -Da.
Trebalo bi obratiti pažnju na to.
Ovo nije šala. Ne izgleda dobro.
Pričali smo o vojnim incidentima.
Istupaju li komercijalni piloti?
Imamo gospodina Erika Delgada, koji je bio pilot,
imao je susret sa NAF u vazduhu koji sam istražio.
Ima 30 godina u pilotskoj kabini i vojnu karijeru iza sebe.
Voljan je da priča o ovome sa nama.
Zašto ga ne nazovemo? -Idemo!
Zdravo! -Ćao, Eriče!
Možeš li podeliti sa nama šta se desilo?
Zovem se Erik Delgado. Kapetan sam Boinga 767
teretnog prevoza na jugu SAD-a.
Destinacija je bila Memfis.
Razgovarao sam o putu sa kopilotom.
Pogledao sam preko ramena i ugledao veliko belo svetlo.
Uključi zadnje svetlo. -Uključeno je.
Mislio sam da nam se avion približava.
Shvatio sam da se spušta na nas.
Preplašio sam se.
Ruke su mi bile na upravljačima.
Očekivao sam upozorenje TCAS-a,
sistema za izbegavanja sudara, na spuštanje.
Bio sam preplašen. Srce mi je lupalo.
Poput kugle je. Pogledaj!
Pulsira! Nema uzbune o sudaru!
Uključi sistem za izbegavanja sudara da vidimo ekran.
Sistem upozorava na saobraćaj u blizini aviona
nije se oglasio zvučno, ni prikazao ništa vizuelno.
To je neidentifikovani leteći objekat, čoveče. Bizarno!
Tada sam shvatio da je to neidentifikovani leteći objekat.
Letim skoro 30 godina. Nikad nisam video nešto slično.
Fenomenalno! Pogledaj to!
Ovo je naš avion, sistem se ne oglašava. Ovo je vreme.
Nalazi se oko 65 km ulevo.
Bilo je neverovatno.
Ne možemo se takmičiti sa tom brzinom i manevrisanjem.
A da imate nekakvo oružje?
Nekakvu plazma energiju, jer raketa bi bila zastarela.
Pretnja je stvarna.
U nevolji smo. Da su hteli, mogli su se vrteti oko nas.
Da ih asociramo
s neprijateljskim preuzimanjem ili vojnim udarom,
na skali od 1 do 10, to bi bila devetka.
Sa kojom su namerom ovde? Znam koliko i Vi.
Cenimo Vaše angažovanje i vreme.
Hvala Vam. -Nema problema. Bilo mi je drago.
Kad neko poput Erika istupi,
reći će Vam tačno šta je video.
Priče o NAF, svetlećim kuglama, sežu decenijama unazad.
Doneo sam fotografije.
Ovo je fotografija iz Drugog svetskog rata, kad su ih zvali "Fu Fajters."
Tokom Drugog svetskog rata, brojni piloti, američki i britanski,
prijavili su čudne svetleće kugle kako prate avione.
Prvo su mislili da je to novo oružje Nemaca ili Japanaca,
ali nisu ih napadali. Ta teorija nije držala vodu.
Nakon brojnih opažanja vojnih pilota,
misteriozne svetleće kugle postale su poznate kao "Fu Fajters."
Jedan operater radara bio je obožavatelj stripa "Smoki Stover"
i izraza "gde ima hrane, ima i vatre." Besmislica.
Pričao je o jednom opažanju,
bacio je strip
i rekao da su to sigurno "Fu Fajtersi."
Ime se zadržalo.
Jesu li ovo bili otisci druge civilizacije, koja nas posmatra,
posmatra naše primitivne konflikte?
Da li je nešto u Drugom svetskom ratu privuklo pažnju
drugih civilizacija u našem delu galaksije? Možda.
Daću Vam nekoliko primera.
Doneo sam još fotografija svetleće kugle iznad ostrva Katalina 1947.
Ovo je Delgadov susret prošle godine.
Pogledajte sličnost!
Fotke su snimljene u razmaku od 70 godina.
Izgledaju praktično isto. -Da.
Šta mislite da posmatraju? Ljudski napredak?
Našu tehnologiju?
Mislim da nas žele strateški okupirati, a rade to u obliku kolonizacije.
Jesu li pretnja?
Mislim da jesu. Nadjačani smo na svakom nivou.
Ne poštuju granice.
Moglo bi doći do potpunog istrebljenja.
Moglo bi biti vrlo loše.
Ako vanzemaljci objave rat i preuzmu našu planetu,
ima li čovečanstvo šansu za odbranu
ili će invazija biti kraj sveta kakav poznajemo?
Nakon upoznavanja T. Roa i E. Delgada,
Rič veruje da smo na kritičnoj tački.
Sada mu je hitnije nego ikad
da otkrije kako bi vanzemaljci mogli sprovesti napad.
DALAS, TEKSAS
Kako bi dalje istražio vanzemaljski ratni plan,
Rič je otputovao u Teksas kako bi se sreo s poručnikom Kentom Džonsonom,
odlikovanim penzionisanim pilotom vazduhoplovstva
koji će pomoći Riču da shvati sposobnosti vanzemaljaca.
Hvala Vam što ste došli. Znam da nije lako bivšim
ili trenutnim ljudima iz vojske da istupe, ali cenim to.
To je više osećaj dužnosti
zbog najnovijeg izveštaja iz kongresa.
Neko mora da zna da ovo nije neobično i da se događa.
Koje je bilo Vaše prvo iskustvo s NLO-ima?
Leteo sam tokom misije Sautern Voč
preko Iraka, kako bih primirio iračke snage.
Ponekad raširiš radar
koliko god možeš i podigao sam ga na najviši nivo.
Mislio sam da se samo šalim,
kao da bacam udicu i gledam hoću li nešto uloviti.
Jednom sam zabeležio tačku na radaru
i na kratko sam video nešto poprilično visoko,
ali kretalo se veoma brzo.
Ali odjednom se zaustavilo i palo dole.
Bežalo je od mene velikom brzinom.
Koliko brzo?
Recimo da je više od 30 000 km/h.
Šalite se? -Ne.
To je moja procena, jer kad sam pogledao ekran
to sam video.
Odjednom se zaustavio i krenuo pravo dole.
A druga sirena? Možete li objasniti?
SAUDIJSKA ARABIJA
U januaru 1991. potporučnik Kent Džonson je na onome što smatra
rutinskom vojnom vežbom u Saudijskoj Arabiji tokom Prvog zalivskog rata.
Radio sam za američku vojsku. Nalazim se u helikopteru OH-58 Kiova.
To je nenaoružani osmatrački helikopter sa dva sedišta.
Kako bismo dobili bolju sliku okruženja,
to su pustinjski uslovi.
Teren je ravan i bezličan.
To sam ja.
Ovo je drugi pilot koji je bio sa mnom tokom misije.
Ova fotka snimljena je neposredno pre incidenta.
Potporučnik Džonson i njegov kopilot lebde 15 metara iznad peska
kada odjednom nešto kilometar i po udaljeno traži njihovu pažnju.
Zloslutna senka veličine fudbalskog igrališta
leti prema njima brzinom od 1600 km/h
i nestaje u pustinji.
Tražili smo uokolo, gledali smo gore i dole. Nisam video šta je bacalo senku.
Ali senka se vraća, ovog puta s osvetom.
Kreće pravo prema helikopteru potporučnika Džonsona.
Odjednom senka misteriozno zastaje tačno pred njima.
Kad se zaustavila, reagovala je na nas,
jer smo joj bili na putu.
Nagazila je na kočnicu? -Do kraja.
Ta stvar je prekršila zakone fizike koje znamo.
To je kao da trčite u zid
ili prema kamenoj planini brzinom od 30 hiljada km/h.
Rasprskaće sve oko sebe.
Pokazaću Vam nešto što ćete ceniti.
Kako bi bolje opisali šta smo videli što se tiče senke, oštru ivicu,
ako zamislite nešto što leti na visini,
senka postaje zamućena, ali dok se približava površini,
senka se izoštrava, postaje bolje definisana.
U ovom slučaju, bila je vrlo dobro definisana.
Dakle, bilo je vrlo blizu tla.
Je li to pretnja?
Dobro pitanje. Ne znamo.
Ako imaju neprijateljske namere,
kakve šanse mi imamo?
Šta mislite da je to bilo? -Prekriveni NLO.
Zato što ne znamo šta je to,
ni kako funkcioniše, ko to kontroliše, kakva je to tehnologija,
može biti pretnja, ako to želi.
Kako se odbraniti od nečega što ne vidiš
i ne znaš kako funkcioniše. Ne znamo ni kakve namere ima.
To me na smrt plaši. -I mene.
Ako se NLO-i mogu prikriti i kršiti zakone fizike,
vojska je nemoćna.
Da li je to nešto što vlada već zna?
Jesmo li samo sedeće mete kada vanzemaljci odluče da napadnu?
Posle susreta sa potporučnikom Kentom Džonsonom,
Rič shvata da vanzemaljske sposobnosti napada
nadjačavaju našu trenutnu tehnologiju.
Ako vanzemaljci odluče da napadnu, nemamo nikakve šanse.
Ne samo da mogu da razbiju vojsku, nego i čitavu planetu.
Je li ovaj mogući ishod nešto što vlada već zna?
Ako je tako, zašto to pokušavaju da sakriju?
Odgovor možda zna penzionisani nadnarednik Džeremi Makgauan.
Kao pronalazač prvog tragača za NAF,
poznatog kao OSIRIS.
Trenutno i sam traži odgovore
koje nam vojska ne govori.
LAS VEGAS, NEVADA
Rič je poslao Roderika Martina na susret sa njim u Las Vegasu.
Strava vozilo, čoveče! -Hvala.
Ti si poput ludog naučnika. Ovo je poput "Isterivača duhova."
Ovaj auto sigurno je bio poređen sa ECTO-1.
Stvarna verzija, samo što ne jurim duhove i gobline,
nego tražim potencijalne NAF-ove.
Džeremi je proputovao Severnu Ameriku s OSIRIS-om
koji je opremljen posebnim radarom, magnetometrom koji otkriva
magnetna polja koja emituju NLO-i
i akcelerometrom koji, očitava kretanje na nebu.
Svrha ovog vozila je da otkrije istinu
koju nećemo dobiti od vlade SAD-a.
Služio sam u vazdušnim snagama 12 godina.
Obično bismo primili pozive da se ukrcamo u avion
i budemo poslati bez upozorenja, jer smo bili mobilna baza.
U martu 1995. poručnik Makgauan poslat je na Bliski istok
na tajnu operaciju.
NEGDE U PUSTINJI JORDANA
Prebačen sam usred pustinje.
Tamo je bio samo šator i drveni sanduk.
Šta ste mislili u tom trenutku?
Nisam znao šta da mislim.
Bilo je mnogo čudno. Učestvovao sam u Pustinjskoj oluji.
Video sam bitke tamo.
Ovo nije bilo nešto na šta sam naviknut.
Ali ne postavljaj pitanja, samo radi ono što ti kažu!
Da li je uobičajeno da te obaveste pre odlaska u takvu situaciju?
Ništa nismo imali. Nije bilo papirologije.
Naređeno mi je da se klonim sanduka. Ako se neko približi, pucaj!
Ovo je bila ozbiljna naredba.
Bio sam naoružan sa 240 komada municije za pušku
i imao sam 18 komada eksplozivnih granata.
Koliko je to trajalo? -Tri dana i tri noći.
Neprekidno? -Neprekidno.
Nema nadzora, nema vojnih oficira uokolo, nema nikoga.
Popeo sam se na sanduk, sedeo sam i ležao na njemu.
Jedne večeri, dok je stražario,
Džeremi je doživeo iskustvo koje će mu promeniti život.
Nebo je kristalno čisto.
Pogledaš gore i vidiš Mlečni put.
Sedeo sam tamo, gledao zvezde kroz naočare za noćno gledanje.
Dok sam se naslanjao nazad,
ugledao sam sjajnu tačku koja se došla odpozadi,
popela se tačno iznad mene,
okrenula se za 90 stepeni i nestala ulevo.
Za manje od dve sekunde.
Kada se okrenula, nije bilo krive.
Nije usporila. Počela je to da ponavlja.
Prelazila je iznova i iznova.
Šta ste mislili? -Ne znam šta da mislim.
Video sam nešto što se protivi mom razumevanju
fizičkih zakona leta.
Zvezda padalica? -Zvezde padalice se ne okreću.
U redu. -Ne pod pravim uglom.
,Nije bio avion, jer smo u zoni zabrane leta.
Mrtva zona za let.
Kada to vidš, prijavljuješ li to?
Nisam mogao nikome reći.
Džeremi se godinama pitao šta je bilo u tom sanduku.
Da li je misteriozno viđenje NLO-a u pustinji u Jordanu
nekako povezano sa sadržajem?
Džeremi je 2019. napokon dobio odgovor
koji takođe naslućuje vladino zataškavanje.
Otkrio sam tipa povezanog sa SEAL timom 4.
Rekao mi je detalje o sanduku koje je on dobio.
Sadržaj sanduka bio je nuklearno oružje
koje je bilo ukradeno iz Sovjetskog saveza
tokom kolapsa na kraju hladnog rata.
Konkretnije, to je bio SS-24 koji može da drži 10 bojnih glava.
Osam ih je bilo na mestu. Pre devet godina,
dijagnostikovan mi je redak oblik raka kože
koji je izazvan zračenjem.
Nakon dijagnoze raka, Džeremi više ne veruje vladi.
Pogotovo vojsci.
Do danas se pita šta još kriju.
Vladin pokušaj sakrivanja pretnje sa neba dokumentovan je u prošlosti.
Ali procureli snimak otkriva vanzemaljsku letelicu iznad vojske
zbog čega je teže sakriti istinu.
Neidentifikovani podvodni objekat ili NPO
zvanično je ime čudnih anomalija
koje vrebaju duboko u okeanima.
Sa našim nuklearnim podmornicama i nosačima aviona na moru,
gde ima vode, moguće je da ima i vanzemaljaca.
Ako iko zna o pretnjama ispod vode,
to je penzionisani zastavnik, Karson Šumejk.
Služio je na nuklearnim podmornicama kao što su USS Tenesi
i USS Pensilvanija, te je pristao na sastanak sa Ričem
kako bi mu pomogao da sazna šta vanzemaljci planiraju.
DALAS, TEKSAS
Karsone, tokom naše istrage,
pronašli smo slučaje gde su ICBM mesta na severu
i u drugim delovima sveta bila potpuno zatvorena,
jer je bilo mnogo NLO-a.
U decembru 1966. u Majnotu,
deset ICBM projektila bilo je isključeno u isto vreme.
Kako je to moguće?
Ne znam nikoga
na nacionalnom nivou vlade ko je sposoban za to.
Ako pomislite na drugu naciju, to je ratni čin.
Kada vidimo stvari poput NAF-a iznad Sjedinjenih Država,
zašto ne pucamo na njih?
Sa vojnog aspekta, ne želite nikada izazvati borbu sa nečim nepoznatim.
Ne znate za šta su sposobni.
Ako sagledamo ovo sa logičkog stanovišta,
sposobni su za intergalaktičko putovanje.
Čime biste ih tačno srušili?
Narcisoidno je misliti da smo jedino mi
sposobni za inteligenciju, istraživanje, razvoj,
i napredne tehnologije.
Ne znamo ni koliki je svemir.
Služili ste na podmornicama koje su nosile nuklearno oružje?
Da. -Jeste li videli nešto neobično?
Da, video sam nekoliko brzih anomalija.
Pod vodom? -Pod vodom.
Kada pogledate sonar, imamo prikaze
pomoću kojih znate kad vas nešto prestiže
tako da skače sa jedne strane ekrana na drugu.
Šta je neverovatno velika brzina?
Ne može se porediti sa sposobnostima našeg sistema.
Brže je od sistema. -U redu.
Shvatio sam da postoji nešto što obično ne bismo videli.
Svi govore o tome da treba da gledamo gore.
Niko ne govori o tome šta je pod vodom.
Da sam ja intergalaktički putnik koji se skriva, izabrao bih vodu.
Još nismo ni mapirali okean.
Veliki delovi okeana su neistraženi.
Pogotovo dno.
Uvek sam mislio da jesu.
Ne. -Stalno čujete zvukove. -Da.
Vodi me pod vodu da čujem sonar.
Imam ih na mobilnom.
Ne mogu da podelim svaki zvuk, jer su neki poverljivi.
Ovo je kit.
Glasniji je nego što sam očekivao.
Imam još jedan.
Ovo je propeler broda.
Čuje se. -Očigledno je.
Ovaj nije bio identifikovan.
Kanadska vojska ga je otkrila.
Zovu ga NPO.
Zvuči li to kao nešto što ste čuli? -Ne, ništa slično. -Brine li Vas to?
Radoznao sam.
Hteo bih da znam više o tome.
Moraš biti na oprezu.
Moraš skupljati podatke i biti spreman
da analiziraš sve na šta trupe nalete.
Kako bi naučio više o NPO-ima,
Rič šalje Melisu Titl na sastanak sa nekim,
ko se, zapravo, susreo sa jednim tokom služenja u mornarici.
2010. pilot-pripravnik, Džon Boman služi
na nuklearnom nosaču aviona USS Karl Vinson,
dok je na putu za Haiti na humanitarnoj misiji.
Ali nije ni svestan
da ovaj put nikad neće zaboraviti.
SAN PEDRO, KALIFORNIJA
Pričajte mi o tom danu!
Bio je prilično miran dan.
Ništa se nije dešavalo na palubi. Bio sam na pauzi na desnom boku broda.
Zatim sam ispod sebe primetio jedan objekat
koji je izgledao kao "Tik-Tak."
Nije podmornica koju ste videli ranije, nego nešto drugačije?
Nije imala obeležja po kojima bi se razlikovala od prave podmornice.
Obično imamo jarbol koji viri iz vode.
U ovom slučaju, izgledala je kao čvrst objekat.
Možete li mi pokazati izgled? -Naravno.
Bila je duga šest metara, kretala se sleva nadesno.
U tom trenutku, u smeru kretanja
prednji deo se urušio i nestala je.
Ovaj NPO poprimio je oblik potkovice.
Za nekoliko sekundi, nestao je u dubini okeana.
Jeste li paničili? Kako ste se osećali?
Pokušao sam da zaboravim šta sam video.
Ovaj čudni susret ostao je sa narednikom Bomanom,
jer veruje da su naši neprijatelji, ovozemaljski ili drugi,
nešto što ignorišemo na našu štetu.
Ako to nije nešto sa naše planete
i ako su proveravali nosač aviona,
zar ne bi to bilo sumnjivo?
Da li to rade iz podlih razloga?
Gledamo na to na isti način kao što gledamo strane neprijatelje.
Ako su ovde sa druge planete,
napredniji su od nas. Ali cilj je isti.
Kako ćemo se odbraniti od takve pretnje?
Da li je istrebljenje ljudskog roda neizbežno?
Ili je ovo nešto što se može sprečiti?
Donedavno, vanzemaljska superinteligencija bila je zabranjena
za ozbiljno naučno proučavanje.
Dok je vlada ućutkivala i ismevala one koji su govorili o NLO-ima,
to nije zaustavilo poznatog teorijskog fizičara, Mičia Kakua,
koji veruje da su vanzemaljci najveća pretnja čovečanstvu.
NJUJORK
Nazvan modernim Ajnštajnom,
profesora Kakua smatraju jednim od najpametnijih ljudi na svetu
i pristao je da se sastane sa Melisom
kako bi podelio svoja šokantna naučna otkrića.
Mislim da dolazimo do prelomne tačke koja je obično
teret dokaza za vernike
kako bi dokazali da su ovi objekti vanzemaljski. Sada je suprotno.
Sada imamo konačan dokaz.
Glasine se zamenjuju video-zapisima, radarskim opažanjima,
infracrvenim senzorima koje analiziramo kadar po kadar.
Ovo je preokret.
Neki susreti su van dometa
onoga što razumemo u fizici.
Ako mogu da dođu do nas od zvezda,
hiljadama godina su ispred nas.
Možda se srećemo sa novim zakonima fizike.
Znamo da putuju brzinom između 3 i 20 Mahova.
Od tri do dvadeset puta brže od brzine zvuka.
Putuju cik-cak i stvaraju gravitacionu silu stotinu puta veću
od gravitacione sile Zemlje.
Ovo krši zakone fizike.
Ovi objekti mogu i pod vodu!
Shvatili smo da se srećemo sa tehnologijom
koja pomera granice naših saznanja o zakonima fizike.
Spominjete NPO-e koji se kreću pod vodom.
Šta mislite o tome?
Šta tačno traže u vodi?
Vodonik koji koriste kao gorivo.
Drugim rečima, pune rezervoare za gorivo.
Okeani su puni goriva kako bi napunili svemirski brod.
Postoji li neki drugi razlog koji kriju?
Mogu da održavaju opremu bez uznemiravanja američke vojske.
Okeani bi bili idealno mesto za njih.
Naišli smo na nekoliko priča o prikrivanju,
da ovi NLO-i imaju mogućnost prikrivanja.
Obožavaoci "Zvezdanih staza" znaju da ti brodovi mogu postati nevidljivi.
Vanzemaljska tehnologija je to verovatno već savladala.
Ali zašto su ovde? Šta žele?
Pogledajte film "Rat svetova." Jesu li nas Marsovci mrzeli? Nisu.
Šta su hteli? Našu planetu.
To je sve. Mi smo im bili na putu.
Poruka profesora Kakua može biti upozorenje
da su NLO-i i NPO-i nešto čega se moramo plašiti
i da se moramo pripremiti za dan kada odluče da napadnu.
Šta su vanzemaljci hteli u filmu "Dan nezavisnosti?"
Hteli su sve,
svaki komadić energije i resursa.
Bili su skakavci, insekti koji skaču
i uzimaju sve što vide.
Ako dođe do toga i budemo se morali boriti,
ako u najgorem slučaju budemo nadjačani,
postaćemo fusnota u istoriji Mlečnog puta.
Kada postoji mogući neprijatelj na nebu,
sa tehnologijom koja je jača od naše,
kako se ne bismo plašili?
Šta ako ovo odjednom preraste
iz rata živaca u pravi rat?
Ako nam ne žele sve najbolje, u nevolji smo.
Videli smo dela koja su počinili.
Ako zanemarimo ovo, radimo to sebi na štetu.
Fenomen NLO-a pogađa sve nas.
Jedino se nadam da smo spremni.
Sledeći korak neće biti dolazak u miru.
Ovo je rat.