Ще раз: як вас звати? Вибачте.
Еліс Сінклер.
Еліс, то ви кажете, що це точно сигнал SOS...
- Ні, ми кажемо... - ...чи ви все-таки не впевнені?
Бо це дуже різні речі, Еліс.
Не перебивайте, будь ласка. Ми кажемо,
що зміна курсу й нетипова комунікація
свідчать про надвисоку ймовірність того, що рейс KA29 у небезпеці.
Нетипова комунікація?
Вони не виходять на зв'язок, капітан говорить суперечливі речі.
Станом на... котра там уже година? Станом на 08:07 це все.
Але цього достатньо, щоб тривожитися.
Ясно. То я повідомляю про це керівництво?
Так, це наша рекомендація.
Усі питання спрямовувати вам.
Це буде дуже розсудливо.
Добре. Дякую, Еліс.
Нема за що.
- Де черговий? - Отам, прямо.
Дякую.
Отже...
Потрібен наш черговий у Центрі.
- Захро, в мене нарада. - Я бачу.
- Доброго ранку. - Доброго.
- Ти взагалі розумієш, що ти... - Наш черговий у Центрі?
У відпустці. Сидить з дитиною.
Ясно. Тоді той, хто його заміняє...
- Я. - ...хай зв'яжеться...
зв'яжеться з антитерористичним центром. Організує дзвінок або нараду.
Є підозра викрадення британського пасажирського літака,
який має приземлитися в Лондоні через п'ять годин.
ІРАК
Нікому не цікаво.
- Це важливо. - Не втручайся.
Сядь. Будуть неприємності.
Що сталося?
Усе добре.
Хочете щось сказати?
Ні. Нічого не хочу. Дякую.
- Що там у них? - Я й сам не знаю.
Вона сказала йому заткнутися.
Бо через те, що він каже, будуть неприємності.
А що він каже?
Він каже, що у викрадачів несправжні пістолети.
ПЕРЕХОПЛЕНИЙ РЕЙС
Глибокий вдих...
і повільно видихаємо через ніс.
Тепер повільно розплющуємо очі.
Не спішіть, подивіться, який навкруги мирний, спокійний світ.
Якщо він каже правду, це все можна припинити.
Скільки їх усього? П'ятеро?
Це десятеро проти одного. Навіть двадцятеро.
Але ж усе не так просто.
Це можна зупинити. Негайно.
На підставі чого? Бо якомусь старому щось здалося? Тому?
Спитайте, як він знає.
- Вона не хоче говорити. - Спитайте її.
Даруйте.
- Ваш чоловік сказав... - Забудьте, що він сказав.
Інші пасажири питають, як він це знає.
- Він знає, бо... - Тихо ти!
Тихо!
...бо служив в армії Єгипту тридцять років.
Бо він часто мав справу з викрадачами літаків.
- Ні! Дай сказати! - Що він кричить?
Ти. Що в тебе сталося?
Ну?
Він хоче...
передати звістку онукам.
Думає, що вже їх не побачить.
Ми намагалися його заспокоїти, сказати, що, ну...
ми всі так почуваємося.
Тихіше тут.
«Кінґдом-29» покидає Ірак, входить у повітряний простір Туреччини.
Хай Стамбул ще раз звернеться до капітана, спитає про зміну маршруту.
Це наш капітан, Робін Аллен.
Стара школа, типовий представник Cathay-Pacific.
У «Кінґдом» уже понад десять років. Переважно літає на далекі відстані.
З таким досвідом він розуміє, що це точно помітять.
Так.
То до чого ж це все?
Каже, що коли мав справу з викраденнями літаків, з якоюсь ОВП,
викрадачі ніколи не мали бойових набоїв.
Лише холості?
З холостими чутно постріл.
Це стримує людей,
але так відсутня шкода, бо нема справжньої кулі.
Ні, як це правильно називається?
Нема снаряда.
Коли був постріл у бізнес-класі -
ні в кого не влучило, дірки в літаку нема, нічого.
Інакше ми б уже про це знали. Ми втрачали б тиск.
Треба передати туди повідомлення, хай пошукають кулю.
Якщо знайдуть - і добре, ми хоча б знатимемо. Але...
Але якщо не знайдуть, якщо ніякої кулі нема...
- Послухай себе. - Може, старий має рацію.
Перестань.
- Не треба. - Чому?
Бо ти знаєш не все. Сталося ще дещо.
- Наприклад? - Наприклад, ми подали знак на землю.
Ми спілкуємося з землею, щоб повідомити, що в нас проблема.
Ми? Хто такі ми?
Ми.
Слухай, якщо зброя несправжня, все може вмить скінчитися.
Як ти й казав - можна буде просто дивитися кіно.
Авжеж. От тільки зброя справжня.
- Як ти знаєш? - Кажу тобі, вона справжня.
- Та як ти можеш знати? - Послухай, добре?
Якщо хочеш когось перехитрити, треба уявити себе на його місці.
Треба думати так, як ця людина.
Припустимо, я змусив тебе викрасти такий великий літак.
Уявляєш, яке це страшне завдання?
А як би ти почувався, якби я наказав зробити це з іграшковим пістолетом?
Що б ти сказав, Г'юґо?
Я тобі скажу. Ти сказав би: «Ні».
Сказав би: «Дай зброю для захисту, бо пасажири чинитимуть опір».
Бо ти ж не тупий. Ти б усе це продумав.
- Тому не втручайся. - Але...
Ні. Не лізь заради своєї ж безпеки.
Зрозумів?
Фіг там. Не тобі вирішувати, хто й що робить. Ти не головний.
Не треба. Не...
Мені недобре. Мені зле.
Каже, що йому зле.
Наскільки зле?
Хочеш блювати? Ти це маєш на увазі?
Здається.
Ясно. Відведи його.
Але не змивай унітаз. І не зачиняй дверей.
Вибачте, що?
Ну, якщо він зблює, я хочу бачити.
А якщо він бреше, то в нього стало на одну проблему більше.
Тобі й досі зле?
Та давай.
Усе, час вийшов. Виводь його.
Вставай! Виводь його!
- Підніміть. - Давайте.
І все? Теж мені.
Ну що, тобі краще?
Виверни кишені.
Ти глухий? Давай.
Я чекаю.
Ясно.
Сядь і дивися перед собою, бл***.
ПОШУКАЙ НА ПІДЛОЗІ КУЛЮ НЕМА КУЛІ - ВВІМКНИ СВІТЛО
«Кінґдом-29», це Стамбул. Як чуєте?
«Кінґдом-29», це Стамбул.
Ми намагаємося зв'язатися з вами вже п'ять хвилин. Як чуєте?
Я передав повідомлення в бізнес-клас. Побачимо, що буде.
Ти дурний.
Я дурний?
Наражаєш їх на небезпеку.
І це каже людина, яка повернула викрадачам пістолет?
Вставай.
Добре.
«Кінґдом-29», ідентифікуйтеся.
Про це я й казав. Щораз, як ми перетинаємо кордон...
«Кінґдом-29», це Стамбул.
- ...буде ставатися отаке. - Ну то говори.
- Ста... - Прошу ідентифікуватися.
Стамбул, доброго ранку. Це «Кінґдом-29», чудово вас чуємо.
«Кінґдом-29», я бачу курс на 323 градуси.
Усе правильно. Утримуємо висоту 34 000...
Ви відхилилися від своєї траси на 12 миль.
Відхилилися, так. Так і є.
Нам довелося боротися з бічними вітрами, але все вже...
Верніться на трасу два.
Уже вертаємося, Стамбул. Прошу вибачення.
Дякую, «Кінґдом-29». Приємного продовження польоту.
Дякую, Стамбул.
Насіре.
Дядькові потрібен інсулін.
Шприци у валізі.
Попроси хлопця-мусульманина.
Він не мусульманин.
Вибач, друже. Треба взяти речі з полиці.
- Ні. - Мені тре... У мене там аптечка.
- Дядько хворий. - Я сказав: «Ні». Сиди й не вставай.
Друже, нащо робити з цього проблему? Полиця ж прямо тут. Ти її бачиш.
Хочеш мене збісити, чи що?
- Ні. - Друже, я тобі покажу.
- Прямо... - Ану сядь нахрін.
У чому проблема?
Глянь - йому потрібні ліки.
Ану заткнися.
А то він отримає інші ліки.
Зрозумів?
Повір мені.
Ти навіть не уявляєш, хто ми такі.
Ідіть обоє сюди.
Послухайте мене.
Більше ніяких походів у туалет чи іншої херні.
Або вони сидять на місцях, або в хід піде сумка.
У хід піде сумка, і хтось стане для всіх уроком. Ясно?
Ні, сядьте.
- Ви казали, що ми не будемо. - Вибору нема.
Ні, ми це обговорювали.
Я питав прямо, і ти поклявся.
Ми мусимо, друже, інакше все провалимо.
Що ти робиш?
Я тебе питаю, що ти робиш?
Окуляри. У мене впали окуляри.
Окуляри?
Вертайся на місце. Сідай.
Богом клянусь, я когось пристрелю, чуєте?
Продовжите в такому ж дусі - і хтось отримає кулю.
Кулі нема.
Вона сказала: «Хтось отримає кулю». А кулі нема, щоб її отримати.
Я їм передав:
якщо нічого не знайдуть, якщо будуть упевнені, що нічого нема,
щоб увімкнули світло.
Цього недостатньо.
Світло означає, що кулі нема.
А це значить, що набої холості. Його слова.
Або це значить, що кулю не знайшли.
- У цьому щось є. - Ми цього не знаємо.
Ми могли б це скінчити.
Або викликати багато смертей.
ЧАСУ ДО ПОСАДКИ: 04:40
Маршо!
СЬОГОДНІШНІ ЛЕКЦІЇ ПРОФЕСОР СМІТ-НЕЛЬСОН
Вибач, Еліоте. Від ранку багато клопоту.
Усе добре. Вважай, що це звичайна лекція.
Тільки вона не звичайна. Це робоча співбесіда.
Ти її вже проводила, тому й сьогодні впораєшся. Зрозуміла?
Так, дякую.
ТУРЕЧЧИНА
Ось що вдалося з'ясувати.
Через 35 хвилин після зльоту
пілот послав диспетчерам сигнал лиха,
зазначивши, що на борту точно порушено безпеку.
А вже через сім хвилин
пілот вийшов на зв'язок знову, сказавши, що проблему владнали.
- Владнали? - Хибна тривога.
Він заперечив, що проблема взагалі була. Помилився.
А ще через три хвилини
пасажир надіслав повідомлення, знов стверджуючи, що стався інцидент.
Коли літак увійшов у простір Іраку, то дивним чином став відхилятися...
Вибачте. До чого ви ведете?
І ще в них не працює інтернет.
Це все ми знаємо від диспетчерів з Перської затоки.
- Хто з ними спілкується? - Управління польотами у Своніку.
До речі... Еліс, ви там?
Мабуть, в Еліс вимкнено мікрофон.
Вибачте.
Я кажу, що такі прецеденти вже були.
Пілоти казали одне, а робили інше.
Летіли зигзагом, щоб на землі зрозуміли, що є проблема.
Зараз я покажу свій екран.
Вони відхилилися на три градуси через погодні умови.
Отут, де мій курсор.
Але турецький диспетчер сказав нам,
що капітан повернув літак на запланований маршрут.
Бачите, де зараз мій курсор...
Літак вернувся на свій курс?
Так, але дивіться. Який кут повернення. Занадто гострий.
Якщо вони летітимуть цим курсом...
Літак зробить те, про що ви казали.
Полетить зигзагом.
Ну ось. Зараз - дивіться.
Це точно зайве коригування.
Джино, де зараз міністр закордонних справ?
ЧАСУ ДО ПОСАДКИ
НАПИШІТЬ ПОВІДОМЛЕННЯ
1K: Я МУСИВ ЗМІНИТИ КУРС
Що це?
Аж так цікаво, що ти весь час граєш?
Кому ти пишеш?
Що? Нікому.
НАПИСАТИ СУПЕРНИКУ
- Це онлайн-гра? - Ні.
Кому? Відповідай.
- Господи! - Це ж пілот.
- Чорт. - Пілот!
Невже ви такі тупі?
- Що ти сказав? - Я хотів сказати,
що треба думати...
Ні. Стійте.
- Відпусти його. - Усе, відпускаю.
- Негайно. - Я відпускаю.
Негайно!
Спокійно.
Ану сядь.
Опусти очі й не вставай.
Більше я цієї херні не терпітиму.
Поклади руки на коліна, щоб я бачив, і не ворушися.
Я вдарю тебе по голові руків'ям пістолета.
Якщо спробуєш затулитись, або зупинити мене, або ухилитися
вона натисне на гачок. Зрозумів?
- Зрозумів? - Так.
Добре.
Сиди й не рухайся.
Не рухайся й усміхайся.
Так, ніби хочеш, щоб я тебе вдарив.
Усміхайся, наче щасливий.
Друже, це нещира усмішка.
А ми всі хочемо побачити приємну усмішку!
Правда ж?
Усміхайся!
Отак. Скажи: «сир».
Кажи. Ну.
Скажи: «сир». І це все припиниться.
Кажи, Сем Нельсон.
Сир.
От і все.
Вимкни всі екрани.
Усі екрани до кінця польоту.
Бачиш, я ж казав.
На його місці я б тебе застрелив.
Щоб усім був урок. От тільки він не може.
- Г'юґо... - Про це я й кажу.
Заткнися нахрін.
Із задоволенням представляю вам високошановного професора фізики
Маршу Сміт-Нельсон.
Дякую. Доброго ранку.
Приблизно місяць тому ми з партнером поїхали за місто.
Мій син - він на рік-два молодший за вас -
спитав, чи можна провести вечірку, поки нас не буде.
Я зробила глибокий вдих,
подумала й сказала: «Так».
Вихідні минули, ми вернулися,
партнер зупинив машину біля будинку й сказав:
«Може, залишимося тут? Зараз з будинком усе добре.
Нічого не зламано. Нічого не вкрадено.
Якщо не заходити, ми не побачимо пошкоджень.
Ніби їх і нема».
А я відповіла: «А якщо справді нічого не пошкоджено?
Якщо не заходити, цього ми теж не побачимо».
Що це нагадує нам, фізикам?
Так.
- Кота Шредінгера? - Чудово.
Кота Шредінгера - коли не лише одне твердження може бути правдиве.
Можливо, все добре.
Можливо - ні.
Можливо, все й справді так погано, як ми й боялися.
У цьому й парадокс. Це проблема, в якій ми опинилися.
Поки ми чогось не зробимо,
не з'ясуємо подробиць, існує ця дуальність.
Саме наш акт споглядання направляє руку природи.
Спитайте, чи він може це довести.
Чи може він довести, що набої холості.
Чи це лише припущення?
Юсуфе.
Ви можете довести, що набої холості?
Я думаю, що вони холості, але як мені знати напевно,
не оглянувши пістолети?
Каже, що не знає напевно. Для цього йому треба оглянути зброю.
Це ви шукаєте кулю?
У нас одна була. Ми знайшли набій.
Справді? У бізнес-класі?
Ні, одразу після зльоту.
Дівчата з економкласу знайшли в туалеті.
- Один викрадач його забрав. - Артуре.
Але він у них був. Вони тримали його в руках.
- Куля була. - Артуре.
Спитай, чи стане зрозуміліше, якщо він побачить набій.
Слухайте, я не збираюся сидіти й дивитись, як дядько мучиться.
- Ви чуєте? - У чому проблема?
Будь ласка, хай дістане ліки.
Перестаньте так з ним розмовляти. Усі.
Ви кричите. Ви його дратуєте.
У нього дядько вмирає.
Я розумію,
але чоловік і так схвильований.
Йому теж страшно.
Він малює дві картинки.
Картинка A - звичайний набій. Картинка B - холостий.
B - холостий.
Той, хто бачив набій, повинен сказати, який саме.
Подякуйте йому.
Вони вам дякують.
Він каже, що це і в його інтересах.
Усе. Більше не втягуйте в це мого чоловіка.
План такий.
Міністр закордонних справ їде.
Вона попросила, щоб ми були тут, а не марнували час і не їхали в КОБРу.
Добре. Зважаючи на це, не забуваймо, що глядачі нам не потрібні.
Хай усі незалучені працівники покинуть поверх.
І необхідно зробити, як запропонувала детектив Ґафур, тобто...
Отримати польотний лист. Так, я вже подзвонила.
І останнє. Лідіє, це до вас:
необхідно знайти відповідального за комунікацію з іншими державами.
Якби я жив у Румунії чи Угорщині, то хотів би знати,
чому пасажирський літак, що не реагує на виклики, летить прямо до мене.
Знайдімо того, хто з ними говоритиме.
І що ця людина їм скаже?
Міністрів уже проінструктували,
а план дій ми затвердимо протягом півгодини.
Щоб усі розуміли:
ситуація може перерости в міжнародну трагедію.
Вибачте, будь ласка.
Ну, має бути...
Бачиш, що почалося?
- Польотний лист отримаєш ти особисто? - Так.
Буду тобі вдячний, якщо перешлеш його мені.
- Це тобі, Ден. - Деніеле, ти знаєш, що я не можу.
Я перевірю імена пасажирів по базі...
- Деніеле. - Може, в когось є судимість.
Ми й самі це зробимо.
Тоді нащо ти мені це розповідаєш?
Проблема то є, то її нема. Тепер ти кажеш...
То краще було не дзвонити?
Я питаю, що ти пропонуєш мені робити з цією інформацією.
Ну, це ж стосується тебе особисто?
Так. Тому дай мені щось зробити.
Прошу, надішли імена.
Захро, ти потрібна.
Захро, я добре роблю свою роботу, тому не сидітиму, склавши руки.
Деніеле, вибач, добре? Мушу йти.
WIFI УВІМК.
ПОЧАТИ ДЗВІНОК ЧЕРЕЗ WI-FI...
З'ЄДНАНО
Лишіть повідомлення після сигналу.
Операція почалася.
Літак під контролем. Твій хід.
Ні.
Попросіть, будь ласка.
Я ж кажу, що спитаю. Але відповідь я й так знаю.
Стій тут.
Минуло дві з половиною години.
До цієї миті ми мали сидіти на місцях. А зараз усе мало початися.
То ти вже подзвонив?
І? Вони задоволені? Що сказали?
Та розумієш...
Спрацювала голосова пошта.
Бортпровідниця хоче поговорити.
Я хотіла сказати, що зазвичай ми б уже починали годувати пасажирів.
Мабуть, сьогодні ви будете проти.
- Проти. - Ясно.
І я вас розумію. Але я займаюся цим уже 15 років.
З голодними й спраглими людьми важче впоратися.
Їсти ніхто не буде. Чуєш?
Добре. Моя справа - сказати.
Вода. Кожному по пляшці. І все.
Дзвонив диспетчер з Бухареста.
Знову?
Та вони не сваритися хотіли. Ці люди - мов ведучі «Бінго».
- Не можуть зупинитися. - А ти хіба не така сама?
Така. Тому я їх і розумію.
Якщо з ними не говорити, ситуація швидко погіршиться.
Добре.
Гайді.
Повний польотний лист «Кінґдом Ейрлайнз»,
імена всіх 216 пасажирів перевірили в базі даних поліції.
Продовжуй.
Серйозні приводи має лише один.
Замах на вбивство, два збройні пограбування,
вийшов на волю лише три тижні тому.
- Як звати? - Коллінз. Джонті Коллінз. Місце 37C.
Один? І все?
У нас низькі очікування від людей.
Точно більше нікого?
Є ще дрібні правопорушники.
Один кілька разів був нетверезий за кермом.
Інша намагалася взяти на себе провину за нетверезе водіння чоловіка.
Ще один ухилявся від сплати ПДВ.
А ти все перевірила?
Так.
Перелік осіб у розшуку, бази даних. Ти все це подивилася?
- Я зробила те, що ти просила. - Ясно. Дякую.
ЧАСУ ДО ПОСАДКИ
КОНФІДЕНЦІЙНО ПОЛЬОТНИЙ ЛИСТ: KA29 ДО ЛОНДОНА
КОМУ: ДЕНІЕЛУ О'ФАРРЕЛУ ТЕМА: ПОЛЬОТНИЙ ЛИСТ KA29
ВКЛАДЕНІ ФАЙЛИ - ЗАШИФРОВАНО НАДІСЛАТИ
Води?
- Води? - Так, будь ласка.
Води, сер?
Хочете води?
Візьмете воду?
З газом чи без?
Води? А вам?
Води, будь ласка. Давайте.
- Води? - Так.
Води?
Води? Будь ласка, беріть.
- Води? - Опусти столик.
Що?
З газом чи без?
- Води? - Не треба.
- Що ти бачила? - Води?
Якщо A - нічого не роби.
Якщо B, і ти впевнена, що B...
Повір, не буду.
...ввімкни світло.
Не треба.
Ось. Беріть.
- Беріть. - Передайте далі.
Води?
Хтось хоче води?
Так, давайте.
Води?
- Пішки я не піду. - Ні.
Прокатні велосипеди?
Точно ні. Беру свої слова назад. Викрадення літака такого не варте.
Вони й справді думають, що його викрали?
Таких думок більшає.
- Може, поліційний супровід? - І скільки він їхатиме?
П'ятнадцять-двадцять.
Я якщо справді пішки?
Десять-п'ятнадцять.
Беру. Авжеж.
Ходімо.
Артуре.
Води? Води, сер?
Ми ж ніби всі бачимо, що тут і як.
Світло не потрібне.
Тим більше серед дня.
Може, вимкнути?
Упевнена?
Так. Ми всі впевнені.
Так, дівчата?
Що то було?
Нащо ти ходив туди-сюди?
Вибачте, пасажирка плакала.
Дівчина, місце 23B.
B - холостий.
Скажи йому, що він правильно сказав. Це все змінює.
РЕЗУЛЬТАТИ ПОШУКУ
Деніеле.
Я перевірив по базі всіх 216 пасажирів.
Серйозні правопорушення лише в одного.
Так. Я знаю. Коллінз.
Коллінз. Але є проблема.
Імена п'яти пасажирів узагалі не в базі.
У літаку п'ять пасажирів,
яких нема в жодній національній базі даних.
Паспорти чомусь дійсні.
Але цих п'яти людей - я їх тобі надіслав...
не існує.
НОВИЙ ІМЕЙЛ
- Лідіє. - Мушу працювати.
Ось вони. Наші викрадачі.
Якби всі в літаку знали те, що й ми, то ми б їх знешкодили.
Можна це зробити хоч зараз.
Ні, Г'юґо, треба діяти розумно.
Не можна починати бійку. Нас лише двоє.
Не можна наражати на небезпеку інших пасажирів.
Чекай. Що? Нас?
- Це ж ти на цьому наполягаєш. - Так, але...
Хочеш брати участь...
- Я хотів брати участь - ...ось твій шанс. Зараз.
Відокремимо одного з них від решти, найвразливішого.
Вирубимо його, перевіримо зброю і візьмемося за наступного.
О боже. Добре.
На тому старому, що у хвості, найбільше пасажирів.
У другому проході нікого нема. Він сам.
Якщо доберемося до нього, то вирубимо.
Я просто візьму його ліки.
- Дай... - Ні. Сядь.
Ану сядь.
- Я тільки візьму... - Я сказав: сядь.
- Секунду. - Що я казав про сумку?
- Я майже дістав. - Що я казав?
Дивися вперед. Сядь.
- Бачиш, що там? Що там таке? - Не знаю. Не бачу.
Я ж казав, бл***!
- Щоб більше без такої херні! - О боже,
- вони нас повбивають. - Нащо таке казати?
- Що вони роблять? - Сядь, Ліззі.
Не можна так казати при дітях.
- От чорт. - Це вам буде урок.
- Там усе виходить з-під контролю. - Це наш шанс.
Навряд чи я зможу...
Навряд чи я зможу це зробити.
Зараз вам буде урок.
Ану не чіпай, бл***!
Сядь!
Усе добре, сонечко. Слухай татка, добре?
Тихо! Не кричіть.
- Що ви тут робите? - Так.
Добре.
- Ану сядь! - Пустіть.
Що ж.
Ох, бл***.
Не чіпайте його!
...я ж не можу звідси піти.
Ану заткнулися!
Вирішив ставити під сумнів мої дії? І не намагайся!
Ніхто з вас...
Сядь! Ти - ану сядь нахрін! Не вставати! Сядь!
Сядьте нахрін!
Ану всі заткнулися!
Дивися вперед.
Де він дівся?
Навіть не... Не вставати! Тихо!
Заткніться!
Не наривайтеся!
Усі заспокойтеся!
Сядь на місце, бл***!
Сядь на місце.
Ану заспокойтеся!
Виходь.
Лежати!
Що там?
Де вона? Інша дитина. Сонечко, де вона?
- Ліззі втекла. Ліззі. - Дівчинка зникла.
- Девіде, шукай. - Ліззі!
- ...вона? Ліззі! - Ліззі!
- Будь ласка, допоможіть знайти! - Хтось бачив мою дочку?
- Ану пішов нахрін звідси. - Ліззі!
Ліззі. Маленька дівчинка. Ліззі.
Ми знаємо, що набої холості.
- Вона отака. - Їй років шість.
- Ліззі! - Ліззі! Вилазь!
- Ліззі! Доню, іди сюди. Ліззі! - Пригніться.
Ліззі!
- Ліззі! - Ліззі. Сонечко!
Ану дивися перед собою.
Тому вперед. Натискай гачок.
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька