Повторіть Нельсону те, що я вам сказала.
Сем. Ми все відновили.
Стрілки перевели, тож… ви виїдете на вільну колію U7.
Чудово. Тепер те, що я просив.
Приведіть до мене Бейлі-Брауна.
Якщо Джон Бейлі-Браун сяде в поїзд,
живим він звідти не вийде.
Це вбивство, санкціоноване державою.
А хто казав, що він сяде в поїзд?
Просто запустимо процес.
Виграємо час.
Кажіть.
Сем.
Потрібен час, щоб знайти станцію й усе підготувати.
І потім Бейлі-Браун буде у вас.
Кларо. Без фокусів.
Ви вже пробували хитрувати й знаєте, чим це закінчилось.
Без фокусів.
Пасажири. Слухайте уважно.
Цей поїзд під моїм контролем, вагони заміновано.
Я веду переговори з владою,
і вони виконують мої вимоги.
Сидіть тихо, не рипайтесь, і навіть не думайте втекти.
Робитимете, як я кажу, – виживете.
Ні – загинете всі.
Чому він мертвий?
Це було послання.
За нами стежать.
Я не підписувався на викрадення.
Хотів лише керувати поїздом.
Я не вбивця.
Ми не вбивали Фредді, але якщо знайдемо того, хто це зробив…
у нас буде козир.
Я зводжу погляд – небо наді мною
Не гаємо часу – вперед
Ідемо до бою
Настане день – і ти себе згадаєш
І з гордим поглядом
Кулак свій підіймаєш
Цей світ приречений, його не вберегти
Настане день
І ми всі там будемо – і я, і ти
Так-так
ПЕРЕХОПЛЕНИЙ РЕЙС
Фейбер.
Я дала наказ, щоб німецькі спецслужби
негайно відпустили Джона Бейлі-Брауна.
Ваші припущення – хибні, містере Фейбер.
Іти на поступки Сему Нельсону – не вихід. Повірте.
Я відповідаю перед жителями Берліна. Мій обов'язок – їх захищати.
- Їхня безпека зараз понад усе. - Чекайте.
Адо, прошу вас. Усе набагато складніше.
- Повірте мені. - Пітере, досить.
Загинула людина, й винен у цьому Нельсон.
Що вам ще потрібно?
Спецслужби згодні передати Бейлі-Брауна,
але за умови, що все пройде тихо.
Вивозьте його з конспіративної квартири.
Зрозумів. А що скажемо Нельсону?
Нічого. Хай їде далі.
Але він спитає, куди їхати.
Так.
Герр Діль, знайдіть підходяще місце для обміну.
Якесь… непримітне.
Це я. Плани змінились.
Я маю летіти сьогодні. За годину.
Мене не хвилює як. Придумай щось.
АКТИВОВАНО
Верхня – це кабіна машиніста.
Добре. У когось із пасажирів має бути ноутбук.
Ні, чекай. Забудь.
Нічого не вийде. Треба діяти інакше.
Я ж не можу просто піти й спитати, хто вбив Фредді.
Усе має виглядати, ніби це був я.
Тільки так ми з'ясуємо, хто нами керує.
Так, але флешки… Як же його англійською?
- Що? - Зашифровані.
Просто так їх ніхто не відкриє.
Треба придумати, як передати флешку в диспетчерську.
Стій. Чекай.
Якщо підеш туди, треба придумати, що сказати людям.
Гей.
Що з рукою?
Усе добре.
Та ні, не добре.
Нічого, просто подряпина.
Ану чекай.
- Та забий. Не треба. - Спокійно.
Я чув, що ви лікар?
Так?
- Кажу ж: усе нормально. - Вона лікар.
Не зовсім, але… Що з вами?
Порізався… Об двері.
Що ви робили біля дверей?
Рятувався від усього цього трешу, коли вирубили електрику.
Пасажири.
Робіть усе, що каже цей чоловік.
Ви всі бачили, на що він здатен.
Не треба, щоб іще хтось постраждав.
Цяцьки нам ні до чого.
Далі.
Наступний.
Телефони – у вікно! Швидко!
Ванессо, Ілаю, киньте наші.
Усі чули? Здавайте телефони.
Дякую.
Він же новий.
Ти чув, що він сказав. Діти, будь ласка.
Отак.
Що таке?
Я НЕ ВІРЮ, ЩО ЦЕ БУЛИ ВИ.
Робіть, що я кажу, або ще хтось постраждає.
Зрозуміло?
Я питаю: зрозуміло?
Телефони.
У вікно. Швидко. Я чекаю.
Усі до одного.
Я казав, що ти прислав, але вона не слухала.
Кинулася на мене з сокирою. Ти про таке не попереджав.
Чорт.
Знав би, яка вона скажена,
послав би тебе під три чорти.
Машині всього тиждень.
Ремонту на п’ять штук.
Я оплачу.
Слухай, я зараз маю одну справу.
Просто піди глянь, чи з нею все добре.
Будь ласка.
- Добре, піду. Без проблем. - Дякую, Ніку.
Хоча сумніваюся, що їй потрібна нянька.
Телефони! У вікно.
Викидаємо. Швидко.
ЛІЯ
Гей! Ніяких дзвінків.
Благаю. Це дружина. Я мав вийти звідси ще дві години тому.
У мене син – астматик. Йому лише чотири місяці.
- Це скоро закінчиться. - Ні, благаю.
Заждіть.
Ви казали, що ведете переговори з владою,
й вони виконують ваші вимоги.
Ясно, що ви нікого не відпустите, але прошу.
Можна ж якось висадити його з поїзда?
Як його звати?
Бенджі.
Бенджі Дьоніц.
Бенджі.
Нічого не обіцяю.
Вітаю, це Тімо. Лишіть повідомлення.
Чекайте.
Куди вона?
Я знаю, ви його не вбивали.
Сем, дозвольте допоможу.
Мей, я скажу прямо.
Я добре тебе пам'ятаю.
Як і те, що ти не знаєш, коли треба замовкнути.
Хочеш допомогти? Вертайся на місце, сиди й не рипайся.
Я вже казала: мені не потрібна допомога.
Ден переживав. От і все.
- Я сама про себе подбаю. - Та я бачу.
Тобі пощастило, що я вже не коп,
інакше довелося б тебе «оформити».
Ти служив з ним у Манчестері?
Так. Давно. Пішов на пенсію достроково.
Ми з дружиною тримаємо готель в Інвернессі.
Казав Дену, що допоможу. Проїдусь.
Класна робота – стежити за чужими жінками.
Він розповів про твого сина.
- Про річницю й… - А це вже не твоє діло.
Справедливо.
Це не вперше, коли за мною стежать.
Відколи не стало Кая…
Сем, мій колишній, пхав носа куди не слід.
Нарвався на серйозних дядьків?
Тоді це пояснює сокиру.
Слухай, без образ, але мені зараз не до гостей.
Він тобі щось зробив?
Та ні, це старе. Зі мною все гаразд.
Добре.
А взагалі я не проти, якщо глянеш.
Авжеж. Сідай.
Це ж велик Фредді?
Так.
Просив приглянути.
Слухай.
Коли вимкнули світло й почалася паніка,
- ти сиділа тут? - Так.
Хтось виходив з вагона? Ти не бачила?
Ні, вибач. Такий хаос був.
А що?
А якщо він працює не сам?
Я думаю, що сам.
Просто зневірився й не знає, що робити.
Я глянула… У тебе тільки синець, тож ти легко відбулася.
Дякую.
Так.
ВІРУСНІ КАДРИ «ІНЦИДЕНТУ» В БЕРЛІНСЬКОМУ МЕТРО
Кларо, прийом. Де він?
Ми тут, Сем. Що таке?
Кларо, в поїзді хворе немовля.
Я хочу повернути його матері.
БЕНДЖІ ДЬОНІЦ
Так, Сем. Це можна організувати.
Його звати Бенджі. Бенджі Дьоніц.
Назвіть час і місце передачі Бейлі-Брауна,
й ми придумаємо, як допомогти дитині.
Зробимо, Сем.
Добре. Бо якщо ні…
Будете винні ви.
Він їхав до мене на зустріч. У нього були докази з Гамбурга.
Я просто… не розумію, чому він не пішов у посольство
й не зробив по-людськи.
Ми ж усе підготували.
Видно, передумав.
- Ви зв'язувалися з його колишньою? - Дзвоню їй цілий ранок.
Спробуйте ще.
Нам потрібно більше інформації, щоб розуміти його мотиви.
Берґманштрассе.
Я знайшов місце.
Берґманштрассе?
Що це за станція?
Берґманнштрассе – це станція-привид.
Покинута точка на лінії U6.
Там нема нікого: ні камер, ні пасажирів.
Ні свідків.
Там можна організувати обмін,
якщо ви справді його плануєте.
БЕРҐМАНШТРАССЕ
Спершу привеземо його туди.
Це всі записи з платформи U5 з 9:00 до 9:45?
Так.
Знаєте, а я міг би стати крутим детективом.
Дивився серіал, де коп постійно повторював:
«Ваші права й техпаспорт».
Та ви що.
Бути поліцейським – це ж просто, так?
Ідіть зі мною.
Куди?
У метро.
Сем.
Ми знайшли місце, де передамо Бейлі-Брауна.
Кажіть.
Берґманштрассе.
Берґманштрассе?
Давненько я про неї не чув.
Технічно це можливо, але це лінія U6.
Нам потрібен маршрут.
Отримаєте. Але спершу висадіть немовля.
Авжеж. Як і домовлялись.
Добре. Ми шукаємо рідних. Будемо на зв'язку.
В'язня виводять.
Зрозумів. Поліція скоро буде.
Подихай повітрям, Джоне.
Але сильно не звикай.
Мурнау вже під'їжджає…
Джоне, ти їдеш зі мною.
А він тут звідки?
Садіть в'язня в машину!
І одразу на Берґманнштрассе. Швидко!
Ні! Його не можна відпускати.
Ваші повноваження анульовано.
Мої повноваження?
Відступіть, інакше заарештую.
Переїдь виродка.
Його везуть у метро.
Яке «метро»?
У Ґатові стоїть літак з чиновниками.
Слухай, я теж не в захваті, але не треба влаштовувати сцену посеред вулиці.
Ми ще зможемо все провернути, але не зараз.
Довір це мені.
Вітаю. Ви подзвонили Марші Сміт-Нельсон.
Вибачте, я зараз не можу відповісти, лишіть…
Колишня Сема не відповідає.
Поки що відкладіть.
Тут одна британка цілий ранок обриває нам телефони,
хвилюється за рідних.
Лія Дьоніц.
Мати хворого немовляти.
Так.
Кажіть, що треба.
Ви ж лікар?
Ну є трохи.
Ідіть зі мною.
Вона лікар.
Кажіть, що з малим.
- Привіт. - У нього…
У нього астма. Не знаю, що ще сказати.
Він постійно плаче.
Поверніть його до мене.
Так, він наляканий.
Йому, як мінімум, потрібен небулайзер.
Я його не взяв. Думав, вийдемо на хвилин 20.
- Ясно. - Ми всі так думали.
Дайте гляну пальчики.
Ні, ви лишаєтеся тут. З ним.
Добре, але я мало що зроблю.
Добре.
А ще я прудкий.
Знаю, не видно,
але я ще та газель.
- Вибачте, як вас звати? - Леон.
Леон. Я вас попрошу…
- Авжеж. - Дякую.
Швидкість – це ж головне, так?
Я серйозно.
Добре?
Мені треба зосередитись.
Дякую.
Дивіться!
ЛИСЯЧА НОРА
Що? Навіть і кави не привіз?
Дякую, що приїхала.
Інші просто дзвонять своїм колишнім, коли нап'ються.
А ти чекаєш чергового теракту.
То це правда?
Так, тому й не хотіла говорити по телефону.
Усе нормально. Розумію.
У мене немає допуску,
бо це справа антитерору.
Мене цікавить тільки одне.
Знайомий прикордонник сказав, що Сем Нельсон учора прилетів у Берлін.
Він же не причетний?
ДЕНІЕЛ О'ФАРРЕЛ
- Мій любий друже. - Піди забери її.
Та я вже пробував. По-хорошому вона не піде.
Ситуація змінилася. Вона в небезпеці.
Треба її звідти вивезти.
Добре, почув. Усе зроблю.
Ох і налякав ти її.
Негарно отак-от лякати жінок.
Негарно.
Ох і негарно.
Справи в нього погані.
Уже є один загиблий, і він погрожує вбити ще сотні.
Навіщо? Що він каже?
- Чого вимагає? - Я вже й так багато розповіла.
Звільнитись мені зараз дорого. Ми ще ремонт планували.
Перестань, Захро.
Тобі не сподобається. Він декого шукає.
Джона Бейлі-Брауна.
Іронія в тому, що МІ5 саме збирались екстрадувати його в Британію.
Господи.
Чому ти мовчала?
По-перше, це цілком таємно.
І я сама дізналася сьогодні вранці.
Ти ж знаєш, що Сем звинувачує
Бейлі-Брауна у смерті Кая?
Ви говорили про це на брифінгу?
Чорт забирай.
Деніел.
Слухай, я знаю, ти не хочеш вірити, що це Сем. Ніхто не вірить.
Але сьогодні річниця смерті Кая…
Погодься…
аргументів на його захист мало.
Ні, я в це не вірю.
Коли чуєш ім'я Бейлі-Брауна,
є лише одне розумне пояснення.
Фірма «Чіпсайд»?
Поїдемо до нього.
Ви як? Тримаєтесь?
Я бачу, що ви робите.
Життя навчило мене бути обачною.
Якщо знаєте, що пережило це місто, то зрозумієте, про що я.
Ви правильно думаєте.
Коли зникло світло, я пішла до машиніста.
Та коли зайшла в перший вагон,
там уже хтось був.
Оцей чоловік. Він стояв на колінах біля середніх дверей
і ніби пробував щось сховати.
Якщо вам дороге життя, не висовуйтесь.
Сем.
Ми знайшли матір дитини.
Вона погодилася приїхати на зустріч.
Добре, я випущу його з поїзда.
Але зробимо так.
Зустріч пройде в тунелі між…
«Зоологічним садом» і «Ганзаплац».
Так, знаємо, де це.
Крім матері, більше не заходить і не виходить ніхто. Ясно?
Ясно.
Без фокусів. Ніяких засідок.
Ніяких підставних матусь з поліції. Ясно?
І мені потрібне фото, щоб я знав, що це вона.
Так, Сем. Зробимо.
Кларо.
Якщо крім матері, буде ще хтось,
я попереджаю: на кону не одне життя. Ясно?
Упевнений, що це спрацює?
Ні. Я ні в чому не певен.
Можна мою сумку?
Чекаю.
Віддай!
Віддай сумку!
Сумку віддай!
- Чорт! - Гей!
Що тут таке?
- Що це? - Нічого!
Просто… Моя сумка. Більше нічого. Тільки сумка.
Сховав, бо думав, що поліція шукатиме.
Назад у вагон. Швидко!
- Я що, неясно… - Це все маячня.
Ніхто, крім мене, не заходив у вагон.
- Що ти хочеш довести? - Що ви не винні!
Але, певно, така вона – вдячність.
Вертайся на місце.
Бігом.
Коли його вбили, поїзд стояв.
Світла не було й рейки було вимкнено?
Так, ми ж виходили в тунель.
Якщо мимо Мей ніхто не проходив, значить, убивця
прокрався у вагон ззаду.
Тому вона його й не бачила.
Сем.
Мати дитини вже їде до вас.
Вітаю, Ліє. Мене звати Олівія. Ми щойно говорили.
Вибачте, я маю зробити фото, щоб Тімо підтвердив, що це ви.
Для викрадача?
Викрадач хоче зустрітися з вами особисто.
Але ми будемо недалеко.
Чому він це робить?
Ви ж, напевно, знаєте.
Він не міг не сказати.
Він втратив сина. І шукає відповідей.
Можна?
Пора.
Дякую.
Розступіться.
Відійдіть.
Відпустіть нас.
Гей.
Хто це?
Усе, ходімо.
Не ти.
Тільки малий.
Що? Ні, я піду з ним.
Ти не вийдеш з поїзда.
Тільки дитина.
Ні. Тільки спробуй його торкнутися.
Не я.
Вона.
Довго чекати?
Я знаю, це важко. Але все буде добре. Чуєте?
Він буде в безпеці.
Розступіться.
Увага.
Викрадач дозволив висадити з поїзда хворе немовля.
Більше ніхто не виходить.
Якщо хтось спробує вийти – постраждаємо всі.
БЕНДЖІ
Ну, хоч уже не плаче.
Це поганий знак.
Ми майже на місці.
Твоя мама тут.
Виходимо.
Спускайся. Я його потримаю.
Добре.
- Я візьму. - Так.
Тихо, маленький.
Передай пляшечку.
Іди.
Тихо-тихо, все добре.
Він одужає.
Усе гаразд, синочку.
Я тут.
Не бійся.
А ви не такий, як я собі уявляла.
Думала… Навіть не знаю, що я думала.
Але зараз бачу, що ви дуже втомлений.
Будь ласка. Відпустіть Тімо.
Усіх пасажирів.
Не можу.
Чому?
Треба все це закінчити.
Вам знадобиться.
Дякую за допомогу.
Ти вчинив правильно.
Я навіть здивована.
Дякую.
Це була вона?
Так. І тепер ми знаємо, з ким маємо справу.
Хто багато сміється – той багато плаче
Багато не смійся, бо будеш плакати
Коли любиш – ти на сьомому небі
Та в обіймах ти бачиш одне
- Хто багато сміється – той багато плаче - Це не на все життя
Переклад субтитрів: Вероніка Рудик