Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Добре ли сте?
- Знаете ли дали е дълбоко? - Езеро е все пак.
Трябва да слезете и да дърпате дюшека за въженцето.
Не мога...
Не мога да плувам!
Идвам да ви помогна.
ДНИ НА ЩАСТИЕ
Благодаря ви.
Тук искам да е с повече...
Звучи някак слабо...
Е, преувеличавам, но искам да е по-смело, по-ярко.
Започваме отново от такт 25.
Благодаря.
Виолончела, контрабаси,
звучите някак... хлъзгаво. Получава се малко протяжно.
Искам да е по-стегнато и по-отчетливо.
Нотите да са по-чисти.
Продължаваме от такт... 49.
- Здравейте. - Обичайната маса.
Благодаря.
- Ема, помниш ли Гюстав Синклер? - Да, от Ланодиер.
Точно така. Следя кариерата ти. Впечатляващ възход.
Благодаря. Много мило.
Обсъждахме да изготвим представяне за пресата.
Гюстав любезно прие поканата ми за събота.
- Ще поговорите след концерта. - Чудесно.
Севини беше там.
- Нищо не каза. - Не остана ли?
Не, но той често прави така - стои десет минути и си тръгва.
Не знам какво да си мисля.
Ако не се интересуваше от теб, нямаше да дойде.
Ти се фокусирай върху работата си.
Престоят ми тук скоро приключва.
- Нямам други предложения. - Всичко ще се подреди.
Дано.
Работата винаги ще е ключът.
За да ми го кажеш ли ме покани на обяд?
- Да си поговорим. - Предвид как омете чинията,
реших, че ти е липсвала добрата храна.
Не, просто бях гладна.
Ако ти трябват още пари, кажи ми.
Имам достатъчно, татко.
Музиката смущава дъщеря ми, бихте ли я намалили?
- Не, няма нужда. - Мъничко.
- Ще видя какво мога да направя. - Едва ли ще е сложно. Благодаря.
Май. Моцарт.
Направи това, което правиш винаги.
Ще мине чудесно.
През изминалите месеци тя има изяви из цял Квебек.
С радост я посрещаме тук, в родния й Монреал,
за един несъмнено незабравим концерт.
- Благодаря за всичко, Ив. - Все още не се разделяме.
Не говори така, ще се размечтая.
Ема... Извинете. Браво!
Почини си, после ще поговорим. Съвсем набързо.
Само един много бърз въпрос.
Тежи ли ти, че си жена,
предвид оскъдното женско присъствие на големите сцени,
във вечери като тази?
Накратко, тежеше ли ти, че си жена?
Ще си помисля.
- Вал, журналистът ме "застреля". - С обичайния въпрос ли?
- Но подборът на думи беше... - Вземи ме за пресаташе!
Ще съм по-забавна от твоя министър.
- Ема, беше великолепно! - Благодаря.
- Отиваме у дома. Идваш ли? - Да, само да говоря с Наел.
- Ще ти откаже, тя никога не идва. - Само минутка.
Филип, благодаря ти, че дойде. Трогната съм.
Исках да видя как ще приемеш триумфа си.
Ела в четвъртък, трябва да обсъдим нещо.
- Доволна ли си? - Ти доволен ли си?
- Аз съм един винаги доволен агент. - Е, да.
- Беше чудесно. - Благодаря, мамо.
Чух разговори зад кулисите.
Севини е говорил с директора.
Иска да подпишат договор за следващия сезон.
- Наистина ли? - Ив потвърди.
Бордът се безпокои заради ангажиментите му в чужбина.
Трябва да има заместник тук.
Имам шанс. Севини ме покани на разговор.
Но трябва да обсъдим избора ти за картбланш.
- Кой композитор? - Нека днес си почине.
Щях да съобщя, но изчаквах да мине тази вечер.
Трябва да е нещо още по-впечатляващо.
Трябва да вървим.
Чудесна новина е.
- Довиждане. - Още веднъж браво!
Довиждане.
Тази вечер си секси.
Моля те, ела.
Помоли бавачката да остане.
Днес Мехди е бавачка.
Приятелите ми ще решат, че ги мразиш.
Имам дете, Ема, не съм на вашия ритъм.
Искаш ли първо да мина през вас?
Късно е. Напоследък малкият се буди сутрин в 5 ч.
Хайде де, да го отпразнуваме.
- Опитваш се да ме прелъстиш. - Успявам ли?
Добре, ела след един час.
Първата част звучеше ли ти по-добре от генералната репетиция?
Беше страхотно, гордея се с теб.
На репетицията сякаш всеки свиреше сам за себе си.
Нормално, често се случва.
Да ти покажа ли нещо странно?
Ако сложиш ръка тук и я задържиш, може да заплача.
Дадох си сметка на прегледа при лекаря.
- Нали е странно? - Да.
Оставям те да поспиш.
- Трите часа, които ти остават. - Добре.
Ако бях преспала тук, толкова ли страшно щеше да е?
- Ема... - Все пак минаха осем месеца.
- Броиш ли ги? - Няма значение.
Лека нощ.
Нямам много време, изместиха репетицията. Остани.
Да, искам да видя работата ти по втората част.
Толкова я дъвкахме в Консерваторията,
- че имах кошмари. - И по мое време беше така.
В класическата музика не обновяват програмата.
Робер, обади ми се после за една техническа настройка.
От самото начало ти беше отличен ученик.
Рядко някой усъвършенства техниката си толкова бързо.
Четеш партитурите с голяма точност.
Но често отличниците са малко...
Такива перфекционисти са, че...
Чак е малко досадно.
Никой не напредва без откровена критика, така ли е?
Разбирам. Да, исках да се справя добре,
но все пак за първи път дирижирам в тази зала.
Ще се опитам да бъда по-ясен.
Ако искаш да ме накараш да почувствам музиката,
и ти трябва да я усещаш.
Иначе си като посредствен актьор, който просто се преструва.
Пресъздава емоции, не ги изпитва, затова не е убедителен.
Добре играе, но не е за "Оскар".
Ясно, разбрах.
Разчупи се! Излез от рамките на правилата.
Добро утро на всички.
Как да го направя в един концерт?
С правилен избор на произведение.
Да извадя твоя Шьонберг ли?
- Би било дръзко. - Той е предизвикателство.
Ще отблъсна част от публиката.
- Пак е по-добро от безразличието. - Какво ми казваш?
Трябва ли да браня всяка своя дума?
О, пардон.
Научи се да се вслушваш. Приемай съвети от по-опитните.
- Защо не ползваш асансьора? - Изкачвам стълби веднъж дневно.
Трябва да е нещо емоционално...
Гневът при Шьонберг не е ли емоция?
Когато ти станах агент, се разбрахме да те третирам като всички.
Това и правя.
Ако клиентът ми няма доверие, не мога да му помогна, разбираш ли?
Разбрах. Ще си помисля.
Нямаш много време.
Ало?
Добре. Добре, идваме.
Да, Ема е тук. Добре.
Баба ти е починала.
Тоест майка ми.
Идваш ли?
Може ли да го гушна?
Само внимавай.
Ема не знае какво да прави с дете.
Мамо, защо Морис го няма?
Болен ли е?
Дядо ти почина.
- Какво? - Преди няколко месеца.
Усложнения след пневмония.
И не сте ми казали?
Баща ти така реши.
Не съм искала да те огорча, само уважих решението на баща ти.
Глупаво е. Можеше да ми кажеш.
- Той беше негов роднина, не мой. - Беше и мой роднина.
Той беше баща на баща ти. Разбираш какво ти казвам.
Не те разбирам, мамо.
Разбери се с баща си!
Но помисли, преди да съдиш, защото може би...
Той може би е имал основание.
Можеше да станеш велика пианистка.
Моля те, продължи.
Много съм уморен да шофирам.
- Утре ще те закарам до Монреал. - Мога да се прибера и с влака.
Не, остани. Така е по-лесно.
Как си?
- Не можах да заспя. - И аз.
- За майка си ли мислиш? - Не.
Седни.
Не обичам да мисля за миналото.
Да ти кажа ли защо?
Такива мисли само те бавят.
Размекват те.
- Пречат ти да гледаш напред. - Ясно.
Случилото се вчера, преди десет минути или по-рано...
Това не ме вълнува.
И ти не задълбавай в миналото.
Понякога ме тревожиш.
Тревожа те?
Позволяваш на емоциите да те завладеят.
Имаш право да се сърдиш на мен, на майка си, добре.
Каква полза? Обясни ми.
Открива ти се възможност, каквато винаги сме искали за теб.
Не е сега моментът да страдаш, че родителите ти не били на ниво.
- Не казвам това. - Имаш огромен талант, дъще.
Виждал съм много диригенти през живота си.
Шьонберг.
Разбирам, Ив, но мога да се справя.
Иначе каква е ползата от картбланш?
Нека не подценяваме публиката.
Благодаря за доверието.
Дочуване.
О, госпожо!
Много интересно темпо.
Драматизмът е невероятен.
Пазим жив спомена за нея и е важно да не забравяме,
че смъртта не може да разруши едно семейство...
- Смело е. - Странно, всички ми го казват.
Обикновено към Шьонберг посягат по-опитни диригенти.
Точно ти ли го казваш?
Млада съм, но съм работила с много диригенти.
- Така е, права си. - Не се опитвам да те разубедя.
- Не ли? - Не, само казвам.
Но смелостта се възнаграждава.
Говориш като агента си.
Не, аз смятам така.
- Добре. - Изборът е мой.
Да, добре.
Тръгвам, днес вземам Жад по-рано.
- Обичам те. - И аз - теб.
В "Пелеас и Мелизанда" на Шьонберг трябва да пресъздадем болката,
но да овладеем гнева.
Мисля, че хората в публиката ще усетят усмирен и своя гняв.
Не им личи, идват на концерта издокарани,
но тъкмо това е Шьонберг.
Обръща се към онази част от нас, която ни плаши.
Там, където е нашата... ярост.
Днес искам да опитаме нещо, но не си водете подробни записки.
Съсредоточаваме се, после ще изчистим детайлите.
Веднага се гмурваме в 62.
- Много хубаво го каза, интелигентно. - Благодаря.
Но къде е твоята ярост, Ема?
Къде е твоят гняв?
Върху това помисли.
Така, в началото опитай с две движения на лъка.
Отново, но не толкова подчертано, да е по-провлачено.
- Получава се. - Не, да се съсредоточим.
Добре.
- Добре ли си? - Да.
Сигурна ли си?
Просто...
Много искам да ме запознаеш със сина си.
- Още не сме готови. - Ти и синът ти или ти и бившият?
И двете.
Значи бившият трябва да одобри.
Не е нужно да обяснявам.
- Не ме приемаш на сериозно. - Това не е вярно.
Смяташ, че съм неподходящ човек в живота на сина ти.
Когато започна това между нас,
не мислех, че ще ти пука за сина ми.
Това казах. Смяташ, че не искам семейство.
Посветена си на кариерата си и...
- Не мога да бъда майка ли? - Друго казах.
Добрите майки се разпознават, а?
Мразя такова остаряло мислене!
- Много си изнервена. - Аз ли?
Смени тона!
Извинявай.
Не биваше да го казвам.
Просто...
Искам да усещам, че вярваш във връзката ни.
Иначе какъв е смисълът?
Здравейте.
- Извинявайте, много работа имам. - Няма нищо.
- Честит рожден ден! - Благодаря.
Тя поръча всички десерти от менюто, така че ще ни стигнат.
- Нали празнуваме! - Няма да стоя дълго.
Една вечер си почини от Моцарт.
Но идваш тъкмо навреме
- за много забавната игра на Вал. - Късметлийка съм.
Готови ли сте?
Какво е салатата?
Вал, обясни, иначе ще загубим един играч.
Това е играта. Трябва да кажете три характеристики,
за да обрисувате салатата.
Победителят печели кулинарен абонамент ли?
- Печелиш уважението на Вал. - На това ли играете с министрите?
Хайде, казвай.
От марули е. Студена е.
- Има и макаронена салата. - Също и плодова.
Каква е тази игра? Младостта ми отлетя
с разни игри за марули, писна ми.
Недей, гаджето ми ще реши, че е странно.
Кажи й, че три години ни стигат, няма никаква опасност.
Здравей. Аз съм Ема.
Приятно ми е. Джес. Приятелка на Деб.
Аз съм бившата.
Благодаря ти.
Правя ти услуга, но само този път.
Знам. Много мило.
- Извинявай... - Спи!
Не. Добре беше, но нямаше достатъчно баланс.
Искам идеален баланс между валдхорни и фаготи, моля.
Отначало, от същото място.
По-добре е.
Не сте в моя ритъм.
Искам да се слушате взаимно - струнните и духовите.
Опитвам се да бъда възможно най-ясна.
Няма как, отново от 55.
С мен.
Не знам как да го опиша... Няма сила.
Тази музика трябва да е ясна, изтерзана.
Не може да е слаба.
- Какво има? - Онази част... Около 62 ли беше?
- Да. - Като че ли не я изнесе до края.
Това са първите репетиции, още опипваме почвата.
Вече трябва да зададеш тона.
Изсвири ми пасажа.
- Какво? - Изсвири го!
Дори не би трябвало да гледаш нотите.
- Престани! - Не се разсейвай от всичко!
Свири!
Не!
Не! Виждаш ли?
Няма тежест, сила. Свириш плахо.
Ти го изсвири!
Забавно ти е. Аз нямах твоя късмет.
Никой не ме е издържал. Не съм ходил на уроци по пиано.
Достатъчно силно ли е?
Здравей.
- Ема - приятелката ми от оркестъра. - Здравей.
- Заповядай. - Благодаря, нямаше нужда. Как си?
Тежък ден, но се радвам, че съм тук.
И на нас ни е приятно. Оказа се чудесна идея.
Да ти помогна ли?
Няма нужда. Забавлявайте се.
- Ти какво правиш? - В оркестъра ли?
Аз съм диригент.
- И ти ли свириш на цигулка? - Мама свири на виолончело.
- Цигулката е по-малка. - Знам.
- Свиря на пиано, но не в оркестъра. - И е много добра.
Аз имам ксилофон. Свиря на ксилофон.
Виж ти!
Ще ми изсвириш ли нещо?
Да ти покажа ли нещо?
Ще познаеш ли мелодията?
- "На лунна светлина". - Да.
Ще опиташ ли?
- Не влиза, малък е. - Казвам ви, това е капан.
Какво ви става? Никога ли не сте виждали врата?
Люси, не така посрещаме враговете си.
Достатъчно. Огън!
Слушайте, звукът на поражението!
Защото знам, че ще го понесеш, разбираш ли?
Може би прекалих. Искам твърде много.
Не.
Един баща иска най-доброто за дъщеря си.
- Изглеждаш уморен. - Уморен съм. Само работя.
Не помня кога за последно почивах.
Аз знам - никога.
Лесно е да мислиш първо за другите.
А и с майка ти...
- Не е лесно. - Какво имаш предвид?
Все е на готварски курсове, а не знам дали наистина там ходи.
Ако не готви, е на йога или на някоя друга глупост.
Добре е, че отделя време за себе си, нали?
Според мен го прави нарочно, за да ме провокира.
- Казала ли ти е нещо? - Например?
Просто се чудех дали си говорила с нея.
Чуваме се, нали ми е майка!
Няма нищо. Просто в момента много неща са ми на главата.
И аз съм така. Предстои нещо голямо.
- В тази връзка... - Какво има?
Филхармонията се интересува от Дидие.
- От твоя Дидие? - В агенцията представлявам всеки.
Теб и Дидие.
Но искам ти да вземеш договора.
Очакваше се, че ще търсят човек.
Продължавай да работиш. На една крачка си пред Дидие.
Ти дирижираш картбланш този уикенд, не той.
Великолепно, наистина великолепно,
но го виждам по-скоро като лек дъждец.
Есенен ден, а дъждът шумоли в листата.
Да опитаме отново, досега звучеше като стадо слонове.
От същото място.
По-добре е, чудесно!
Ема? Моля те, ставай.
Трябва да си вървиш. Не очаквах да се успим.
Какво има? Странна си.
Мехди ще дойде в 10 ч.
- След 20 минути. - Затова искам да побързаш.
Добре.
- В най-лошия случай ще се засечем. - Не искам.
Каза ли му за нас?
- Не е нормално. - Сега нямам време да те уверявам.
Добре.
С Мехди ходим на терапевт.
- Откога? - Откакто сме разделени.
Преценихме, че така по-леко ще преминем през този период.
Правим го най-вече заради Жад.
Не биваше да ти го казвам точно сега.
Защо го премълча?
Не съм длъжна да ти казвам всичко.
Човек не ходи на терапевт месеци след раздялата.
- Явно има и друга причина. - Казах ти. Заради Жад.
Говорите и за друго освен за Жад -
какво се е счупило в отношенията и как да го поправите.
Да, говорим за много неща, но...
Това си е моя работа. Друг път ще говорим.
Още ли го обичаш?
Да, но вече не в романтичен смисъл,
а по-скоро като добър приятел. Не знам какво да ти кажа.
Но сигурно се случва да искаш да си с него.
Двама добри приятели под един покрив.
Обмисляла съм дали стига да се обичаме като приятели.
Ясно. Това обяснява всичко. Лъжеш ме.
- Не те лъжа. - Обсъжда ли го с него?
- Да, но имам това право. - Какво ми казваш?
Осъзнаваш ли?
В това, което казваш, няма логика.
Стоя и те чакам като глупачка. Като пълна глупачка.
Не мога да вляза на репетиция трепереща.
Не мога да вляза така.
Сякаш вече не можем да разговаряме,
не ми се получава да съм открита с теб.
Работата ми е най-важна за мен. Нямаш право да ми я отнемаш.
Не мога да се съсредоточа. Това не ми харесва.
Няма да ме назначат, ако връзката ни се провали.
Чакай. Тръгни си, ако искаш.
Не си вързана за мен.
Не искам заради мен да се провалиш.
Мисля, че е най-добре да се разделим.
Не!
Дай ми минутка.
Защо си се вкопчила в нещо, което те наранява?
Не ме напускай. Не точно сега.
- Не те напускам. - Моля те.
Моля те, не ме изоставяй.
Имам нужда от теб.
Не те изоставям.
Юли. Шьонберг.
Помниш ли?
Правех го, когато беше мъничка.
До.
Ла.
Сол.
Имаш дарба.
Виж колко далече стигнахме.
- Да, знам. - Трябва да поговорим.
- Направих неудачен избор. - Проблемът не е в Шьонберг,
а че не успя да го изнесеш до края.
- И Севини ще реши така. - Може да се очаква.
Добре.
Две минути.
Ема, ела да ви запозная.
Елен, запознай се с Ема.
Елен Фошоа е нашият най-прочут дарител
- и голям приятел на оркестъра. - От самото начало.
От почти 40 години.
Ема, радвам се да се запознаем.
Интересен избор на произведение.
Труден и изискващ, да, но интересен.
Държеше ни в напрежение, най-меко казано.
Благодаря, много мило.
Композитори като Шьонберг умеят
да държат будно любопитството ни.
Разбира се. Ще го обясня на приятелите си,
които, признавам, са по-скептични от мен.
И все пак вие сте очарователна млада дама.
Използвайте този чар на сцената.
Понякога една усмивка променя всичко.
Добър вечер, Елен. Очарователна сте!
Ах, ти!
- Трудно произведение си избра. - Добре изпълнено.
- Не бих казала. - Не съм специалист, но ми хареса.
- Искаш ли да избягаш с нас? - С много хора трябва да се ръкувам.
Е, ние тръгваме. Тук е странно.
Май всички са гласували за консерваторите.
Довиждане.
Успех!
- Ще оправим нещата. Дочуване. - Какво ще "оправяме"?
Ще намерим начин. Винаги има решение.
Лош избор на произведение.
- Как така? - Трябваше да послушам усета си.
Сега аз ли съм виновен?
Не, но си адски убедителен.
Поеми си отговорността, дъще.
Защо не вложи този гняв в концерта?
Защо не ми каза за дядо Морис?
Сериозно ли ме питаш?
Защо?
Точно сега ли искаш да говорим за това?
Да.
Нямаше защо да ходя на погребението. Ти също.
И взе решение вместо мен.
Точно така.
Щом си го мразел, защо не каза? Позволяваше ми да го виждам.
По дяволите!
Твоят Морис беше насилник.
Откачен, който биеше всички.
Да те лиша от дядо ти ли?
Не, нямаше да е добре за теб.
- Доволна ли си от отговора? - Би ли намалил?
Продължаваш да питаш, да дълбаеш,
а аз трябва да се оправдавам.
Не стига че ме пребиваше от бой,
а сега ти ми вадиш душата да говоря за това. Душевадец!
Извинявай, съжалявам. Моля те, намали.
После биеше и Роз. Знаеше ли го?
Блъскаше я на пода в стаята и пребиваше и нея.
Прогониха го! Забраниха му да стъпва в къщата!
Сега ще ме оставиш ли на мира?
Да, извинявай, глупачка съм.
Да, глупачка си.
Какво има?
- Искам да говоря с Патрик. - 2 ч. през нощта е.
Знам.
- Какво се е случило? Спях. - Искам да поговорим.
Сега? Не може ли да почака до сутринта?
Дай ми минутка.
Какво ми е, та не ме обичаш?
- Ема, друсана ли си? - Не се друсам!
Искам да знам защо...
Усещам, че не ме обичаш.
Защото не умееш да обичаш ли?
Искам да кажеш, че не умееш да обичаш.
Успокой се, няма полза от сълзи. Дръж се като зрял човек.
Защо да не плача?
- Може би се нуждаеш от помощ. - За какво?
За доброто на всички, Ема, иди се лекувай.
Майната ти!
Чу ли ме? Майната ти!
- Ема, затварям. Дочуване. - Не се бъркай в живота ми!
Правим такова събиране в края на всяко пребиваване на диригент.
Да споделиш впечатленията си
и да ни кажеш какво бихме могли да подобрим.
Беше изключително преживяване, от което научих много.
Не, първо ние ще говорим.
Толкова хубави неща имаме да кажем!
И няколко насоки, изникнали през тези месеци,
чиято цел е да ти помогнат в бъдеще.
Първо, смятаме, че си много взискателна и уверена.
Смятам, че музикантите оцениха твоята отдаденост на работата.
Впечатлени са от интелигентния ти подход на репетициите.
Аз, лично, видях хладнокръвие,
което никак не е лесно,
но ето нещо, което е нормално за възрастта ти -
бихме те посъветвали повече да мислиш за себе си.
И може би да се научиш да се забавляваш.
Да излезеш от рамките
и да имаш истинска комуникация с музикантите.
Но както казах, бяхме впечатлени от твоята отдаденост и страст...
Не искам да кажа, че това е краят, защото реално още не сме решили,
но се огледай за други предложения.
От своя страна ти обещавам да задействам контактите си.
Оценявам го. Ще обмисля вариантите си.
Но все пак благодаря, беше изключителна възможност.
Трябва да си по-уверена.
- Не е въпрос на самочувствие. - Да вярваш, че разчувстваш хората.
Мен ме разчувстваш.
С теб е различно.
Така е. Поглеждам те в очите и чувствам каквото и ти.
Жалко, че съм с гръб към публиката.
Но си с лице към нас, музикантите.
Здравей.
- Какво има? - Малко е тъжен.
Би ли постояла с него? Учителката иска да говори с мен.
Няма ли да ми кажеш? Добре.
Искаш ли... сладолед?
- Преди вечеря? - Да, наистина не е редно.
Но... няма нищо.
И аз така смятам.
Но не бива да казваме на мама.
Може да вземем един и за нея.
Тя никога не си купува. Казва ми: "Само една хапчица".
А после си хапва пак и пак и ми го изяжда.
Ето, затова ще купим един само за нея.
- Вече се чувствам по-добре. - И ти ли беше тъжна?
Случва се.
Да ти кажа ли една тайна?
- Да. - И големите понякога са тъжни.
И тогава ядат сладолед ли?
Вкъщи имам три кутии. Три цвята.
Ето ме!
- Купили сте си сладолед? - Има и за теб.
Благодаря. Какво си взехте?
- Ванилия и шоколад. - Супер! А ти?
Кашу.
Много е хубав.
Уплаших те.
Може ли да поговорим?
Може би наистина те тласнах в посока,
за каквато публиката още не е готова.
Трябваше да ти го кажа след концерта.
Ти се справи добре, но публиката не беше готова.
Грешката е моя.
Исках да ти угодя.
Имаме вариант.
- Да подпишем с град Римуски? - Не.
- Гост-диригентът за идния месец... - Кристоф ли?
Да. Отказал се е.
Отказал се е за творбата на Малер.
Филхармонията търси заместник.
Добре, но... Не знам.
Ако искаха мен, щяха да ми кажат на обсъждането.
Познавам те.
Не го правиш заради мен, правиш го за себе си.
Имаш този дух, откакто се роди.
Видях го, бях там!
Ако искаш мястото, иди при Севини и го убеди!
Аз ще свърша останалото.
Е, сега те оставям.
Почини си.
Филип, имаш ли минутка?
Как си? Извинявай, претоварен съм.
- Не успях да дойда на... - Няма нищо.
Ако искаш да обсъдим нещо, да се уговорим за друг ден.
Разбрах, че Кристоф се е оттеглил.
Да, по лични причини.
- Аз мога да се справя. - С Малер?
Най-подходяща съм за диригент в последния момент.
От една година работя с оркестъра.
Помислих си го, но все пак става дума за Малер -
за емоции, широта, размах...
Мисля, че не е...
Не е за теб. Не си ли съгласна?
- Но ще те имам предвид. - Не, не съм съгласна.
Добре. Ще имаш и други възможности да го докажеш.
Ти не беше прав.
Каза, че не чувствам музиката.
Чувствам я.
И разбирам музиката на Малер,
защото е част от мен.
Когато я слушам, страдам.
Това би трябвало да значи нещо.
Знам, че мога да се справя.
- Не искаш ли да пориташ? - Предпочитам да съм с теб.
И на мен ми е приятно, но искаш ли да отидем заедно?
Приятелят ми Йоан ще ти хареса.
Той ми е най-добър приятел, но понякога се караме.
Случва се.
Мама ми казва да дишам,
но като дишам бързо, ми се завива свят.
Разбирам те, на мен ми се случва постоянно.
Виж как ритам топката.
Много искаше да ти покаже. Време е за сън.
- Лека нощ. - Извинявай, днес ще заспи трудно.
Няма нищо, ще почакам.
Мамо, може ли Ема да ми почете?
Може, но трябва да я попиташ.
- Ема, ще ми почетеш ли? - Да, с удоволствие.
"Внимавай къде стъпваш" - каза едно бръмбарче.
Беше се преобърнало.
Нина го побутна и то пак стъпи на крачетата си.
"Благодаря" - каза бръмбарчето и продължи по пътя си.
Нина погледна към небето и Милу изчезна.
"О, не! Прибирам се вкъщи, ще помоля Меме да ми помогне."
"Меме!" - извика отчаяно Нина.
Меме извади от фурната прочутите си бисквити,
които Нина и Милу толкова обичаха.
"Меме, Милу изчезна!"
Меме извади своята енциклопедия за житейски катастрофи.
Така малкият Артюр разбра,
че е способен на големи дела.
Той гордо върна приятелите си у дома."
Успях за Малер.
Какво? Наистина ли?
- Често ли идвате в Монреал? - Няколко пъти в годината.
Обикновено следваме клиентите си. Една от ценностите на агенцията.
Артистите ни много пътуват, така че ние също.
Лично на мен много ми харесва.
С Париж сме като семейна двойка -
обичам го, но понякога искам спокойствие.
На мен ми е по-трудно - с жена ми чакаме второ дете.
- Честито! - Благодаря. Много сме щастливи.
Ема, вие сигурно също много пътувате.
Не много, но имам все повече покани в чужбина.
Постепенно преодолявам страха си от летене.
- Наистина ли? Защото... - И аз съм така.
Вече 20 години преди излитане се приспивам с една голяма напитка.
- Нелепо е. - Значи няма надежда?
Не и за мен, но дано откриете по-здравословно лекарство.
Не ви се обадих, но бях на концерта ви в Гьотеборг.
Много ми хареса. Прекрасно!
Показахте увереност, присъствие, прецизност... Беше великолепно!
Беше чудесно преживяване - зала с изумителна акустика.
Това искаме за клиентите си -
да открият в чужбина повече такива възможности.
Майсторски класове, покани за гост-диригенти...
Не изместваме баща ви.
Знам колко много е направил за млади обещаващи музиканти.
Несъмнено дължите много на него.
Разбира се.
Нека засега го разглеждаме като период за размисъл
и за вас, и за нас. Първата стъпка бе да се срещнем.
Чудесно, харесва ми.
Здравей.
- Наспа ли се? - Да.
Ето така...
Готово.
- На какво приличам? - На тигър.
- А ние на какво приличаме? - На зайчета.
- Прав е. - Да, виждам.
Още мъничко ли?
- Благодаря. - Дай да видя.
- Харесва ми. Браво! - И последно...
Ив, планираш ли отпуск?
Знаеш как е. Опитваш се, но...
Считаме ли го за уредено?
Да, няма време за умуване.
- Ще получиш договора до четвъртък. - Довиждане.
- Сигурно час по-скоро ще се заемеш. - Нямам търпение.
Ив, ще говоря направо.
- Какво има? - Спасяваме ви в последния момент.
Спасявате ни? Можем да ангажираме дузина опитни диригенти.
Имаш нужда от жена на преден план.
Устройва те Ема да е при теб.
- Да бъдем откровени. - Не е нужно да го казваш.
Вече никой не играе игрички, както през 90-те.
Искам да чуя, че сериозно обмисляте да й предложите поста.
- Иначе сме с вързани ръце. - Патрик!
Тя може да отиде и другаде, не й липсват предложения.
Говори, слушам те.
Това означава другия месец да положиш извънредни усилия.
Излишно е да ми го казваш.
Спокойно. Ив познава играта, не е нищо лично.
Не искам да мисли, че искам да дирижирам другаде.
Целта е да го притиснем.
- Това не променя отношенията ви. - Срещнах се с агенция "ПМТ".
- От любезност, надявам се. - Не.
Те ме искат.
- Блъфираш. - Не.
- Подписа ли с тях? - Още не.
Казваш ми го, без да имаш гаранция?
Или си адски самоуверена, или адски наивна.
Щом за теб съм само клиент, мога да прекратя договора ни.
Пълни глупости!
Тръгваме ли?
- Той видя ли ни? - Мисля, че не.
Виж, всеки има свой живот.
В най-лошия случай ще се видим, но ще бъда дискретна.
Не, той много ще се разстрои.
Не искам, според мен не е редно.
- Здравей. - Излизаш ли?
- Имам курс, но... Влез. - Не искам да те притеснявам.
Влез, имам малко време.
Всъщност върви, ще поговорим по-късно.
- Искаш ли да останеш тук? - Може ли?
Разбира се. Какво има, мамо?
Той ли те изпрати?
Цялата тази драма между вас...
Никак не е лесно.
По-лошо. Той се афектира и после аз плащам. Пак.
Как така ти плащаш?
Той избухва. Знаеш го какъв е.
- Извинявай, не съм искала... - Не, ти нямаш вина.
Просто искам да си почина една нощ, отдавна не ми се е случвало.
Помагам на баща ти и в агенцията, претоварени са.
Дори нямам време да ходя на моите курсове.
Остани да спиш тук, свободна съм.
Ще се върна веднага след работа.
Добре. Така да бъде.
- Може ли да се изкъпя? - Разбира се.
- Скоро ще се върна. - До скоро.
Благодаря.
Тук ли ще спиш? Няма ли да ти създаде повече грижи?
Не, няма проблем.
- Той знае ли, че си тук? - Всичко е наред.
Може би преувеличих. Не съм искала да те тревожа.
Да, прав си, но аз се чувствам като в капан.
Истина е.
Беше толкова тежка година!
Почивката ни.....
И аз не искам да се самозалъгвам.
Ще се оправиш ли?
Не искам да будуваш, не е това целта.
Патрик, плаша се, когато говориш така.
Не те напускам, имам нужда от глътка въздух.
Здравей.
- Тръгваш ли? - Да.
- Няма ли да закусиш? - Не.
Не съм гладна. Тръгвам.
Не съм свикнала да не съм си вкъщи. Прибирам се.
Няма проблем.
- Не спах добре. - Така ли?
Кавгата ви се отразява на всички.
Не виждаш ли?
Виж, аз...
Мисля, че повече не мога да работя с него. Това е.
Поговорете.
Баща ти... Той страда.
Послушай Малер, мамо - всички страдат.
Мразя, като правиш така. Не ги знам тези ваши композитори.
Музиката винаги ви е събирала,
а аз съм глупачката, която стои отстрани.
Няма да позволя да ни отчуждиш!
- Какво ще направиш? - Искам да бъда щастлива!
Скоро ще навърша 60 г. Нямам ли право?
Да съм казвала, че не може?
Стига ненавист! Моля те, зарови томахавката!
Той ли те настройва срещу мен? Какво ти е наговорил?
Вече ще мисля за себе си. Твърде отдавна мисля за другите.
Искам да съм щастлива в щастливо семейство!
На него го кажи!
Дай му шанс. Можеш ли?
Това значи да си възрастен.
Не знам какво да ти кажа.
Няма полза да се ровиш в миналото.
То носи само болка.
Ти чуваш ли се?
Тук ли си изобщо? Събуди се!
Тя защитава това, което има. Първично е.
Нали не смяташ, че съм егоист?
Не, напротив.
Опитвам се да разбера майка ти.
Сякаш ти досаждам с проблемите си.
Не, причината е друга, извинявай.
Имах напрегната седмица.
Не исках да ти казвам, имаш си достатъчно грижи.
Ако не разговаряме, няма как да се получи.
Напрегнато ми е, защото казах на братовчедка си.
За нас ли?
Бях щастлива, исках да споделя.
Писна ми да го пазя в тайна.
Напълно те разбирам.
- Тя малко ме обезсърчи. - Как така?
Харесвам я, не е в нея проблемът, просто...
От друга среда съм, имаме различно мислене.
Защото съм жена ли?
Не е там въпросът, но...
Понякога забравям, че близките ми ще са в ужас.
Те са добри хора,
просто...
Според тях трябва да има мъж и жена.
Това е.
Вземи си раницата, миличък.
- Приятен ден. - Довиждане, мъниче.
Искам да ти покажа нещо наблизо.
- Имаш ли време? - Да.
Не харесвам особено апартамента си, сякаш е...
Не се чувствам у дома си.
- Търсиш нещо в квартала ли? - Да.
Така ще сме по-наблизо.
Да.
С Жад може да се преместите след няколко месеца. Просторно е.
По джоба ми е, особено ако ме вземат във филхармонията.
Няма нужда от голям ремонт.
Извинявай, сега не мога да мисля за това.
Разбира се. Няма да стане веднага.
Отначало ще живея сама, а после...
- Не! - Какво има? Не разбирам.
- Изобщо не ме слушаш. - Напротив. Търся решение.
Не, мислиш за това какво искаш ти.
Аз не го искам. Не сега.
Вече не знам как да ти го кажа - не съм готова.
Ако не ти харесва, върви си.
Все ми казваш да си вървя, писна ми.
Писнало ти е. Ето го отговора ти.
Какво? Не, чакай.
Искаш ли да ми помогнеш? Остави ме да дишам.
Дай ми време да продължа напред. Дай ми време!
Извинявай. Права си, прибързах.
Не, Ема. Прекалено сложно е.
Притискат ме и Мехди, и семейството ми...
Запознах те с Жад, прекарваш време с него.
За теб не е ли достатъчно уверение?
Имам дете. Трябва да мисля за него.
Изнервена си. Моля те...
За какво ме молиш? Да не те изоставям ли?
- Не мога да те спася, Ема. - Не искам това.
Трябваше да послушам интуицията си.
С Мехди намирам баланс.
Не мога да зачеркна всичко, съжалявам.
Наел, моля те, нека поговорим спокойно.
Имам нужда от вас.
Не е там проблемът, не виждаш ли?
Септември. Малер.
Това няма да ми трябва.
Последните седмици бяха тежки.
Сигурно и за теб.
Да, определено.
Изпаднах в паника, говорех, без да мисля.
Беше права за всичко, което каза.
Ти беше права.
Благодаря за тези думи.
Мразиш ли ме, че не мога да ти дам повече?
Даваш ми много.
Жад само за теб говори.
Обожава те.
И аз го обичам.
Забележителна! Почти забравихме, че си жена.
Благодаря, много мило.
- Следващия път покажи непокорство. - Облечи нещо цветно.
Като Хилари. Всяка вечер - в различен цвят от дъгата.
- И с цикламен лак на ноктите? - Да!
Съвсем набързо. Баща ти ме чака в колата.
Браво!
Отпразнувай го. Заслужаваш.
Мамо?
Ако имаш нужда от нещо, разчитай на мен.
Дойде да ми кажеш, че си подписала с французите?
Не биваше да биеш толкова път.
Ще подпиша тази седмица.
Радвам се за теб.
Ще ми благодариш, когато станеш част от филхармонията.
Ще го направя сега. Благодаря ти.
Не бях идеален, но никога не съм те удрял.
Знам.
Никога не съм ти вдигал ръка.
Нито на друг.
Бях груб, но не и с теб.
Мъчно ми е за онова, което си преживял.
Не знаеш какво ми костваше.
Цял живот чаках пробив.
Не можеш ли да ми простиш?
Имам нужда да се отдалеча.
Да се отдалеча от теб.
Прави каквото искаш, вече не ме засяга.
Искам да чуеш нещо.
Изпитвам към теб обич.
По странен начин го показваш.
Постигна каквото искаше.
Обичам те.
Добре, Ема.
Казвам се Пенелоп. Ще ви обясня как ще протече урокът,
но първо се представете и кажете защо се записахте на курса.
Водя курс от две години.
Свикнала съм да работя с хора, които се страхуват от водата.
Първо ще се научим да се задържаме на повърхността,
като направим звезда. Ще се убедите, че е лесно.
Важното е гърбът да е изправен.
И е нормално ушите ви да са във водата.
Ще ви покажа.
Ето така. Опитайте.
Чудесно.
ДНИ НА ЩАСТИЕ
Браво на всички!
Ще продължим, за да сме сигурни, че сме уловили нюансите.
Днес сме вдъхновени, нали? Усещам енергията.
Явно Ейми Бийч ни вдъхновява с музиката си.
Продължаваме, чудесни сте.
Превод ПОЛИНА НИКОЛОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО