Padající okvětní lístky mi jako déšť zvlhčovaly tváře.
Uprostřed deště okvětních lístků jsem sama plakala.
Hřejivé jarní slunce,
letní sluneční paprsky mezi stromy,
sluneční svit skrz podzimní mraky,
ranní světlo odrážející se od sněhu…
Nic z toho na mě nesvítilo.
Nevěděla jsem, co je to štěstí.
Koneckonců jakýkoli záblesk naděje se mi vždycky rozplynul přímo před očima.
Celý život jsem si myslela,
že na tomto světě nejsem potřeba…
Až do dne, kdy jsem potkala toho muže.
1. DÍL
To je hrůza!
Ten zelený čaj je příliš hořký!
Moc se omlouvám.
Běž ho uvařit znovu!
Mijo, co tam jen tak sedíš a klaníš se? Pospěš si.
Ano, madam.
Omluvte mě.
Nemůžu uvěřit, že neumí udělat ani zelený čaj.
Jako členka rodiny Saimori by se měla stydět.
Na rozdíl od tebe, Kajo, je hrozně nemotorná. Jako ta její matka.
Kanoko. Takže za to můžu já?
Je to tvoje dcera, Šiniči.
Ale přestaň. Víš přece, že to bylo dávno.
Dobré ráno, pane Tacuiši. Co vás sem dnes přivádí?
Musím si promluvit s Šiničim.
Tady je jídlo pro vaše služebnictvo.
Děkuji. Vždy jste tak laskavý.
Není zač. Tak já půjdu.
Teď tu byl pan Tacuiši. Zajímalo by mě, jestli to bylo kvůli nabídce k sňatku.
Obě sestry už jsou ve věku na vdávání.
Slečna Mijo má už 19 let.
Ale vzhledem k postoji jejich otce by mohlo jít spíš o slečnu Kaju.
Dost řečí, vy dvě. Ten, kdo nebude prát, nedostane najíst!
- Omlouváme se. - Omlouváme se.
Může někdo přijít do obýváku?
No tak. Volá vás paní Saimoriová.
- Hned tam budeme. - Hned tam budeme.
Nabídka… k sňatku?
Dnes zametáš i zahradu? Ty jsi ale pilná.
Kodži.
Můj otec přišel na schůzku s tvým otcem.
Přišel jsem jako jeho doprovod.
Je od tebe hezké, že jsi přišel.
Byla to jen výmluva. Chtěl jsem s tebou mluvit, Mijo.
Mijo, nastav ruku.
Mléčný…
Mléčný karamel. Je to výborná sladkost.
Když jsem to poprvé ochutnal, úplně mě to dostalo.
Jsem rád, že ti to chutná.
Můj starší bratr má rád novinky, tak si je koupil.
Je to moc dobré.
Jestli chceš, přinesu ti jich víc.
Ten tvůj úsměv stojí za to.
Moc ti děkuji.
Kéž bychom spolu mohli trávit čas navždy.
Mijo,
chci ti pomoct.
Pořád mě jen zachraňuješ, Kodži.
Jsem jen obyčejný muž, ale chci ti dát sílu.
Udělám cokoli, aby ses dál usmívala.
Snad ti to nevadí.
Tati, můžu si koupit nové kimono do školy?
Brzy začíná nový semestr, že?
V tom případě si jich můžeš koupit víc.
Páni! Vážně?
Děkuji, tati!
Ale Šiniči. Pořád ji jen rozmazluješ.
Tohle kimono už se začíná trhat.
Mijo.
Ano?
Co obvykle přes den děláš?
Uklízím.
Aha.
Pozítří musíš být tady.
Ano?
Ano, pane.
Řekl mi, abych tu byla, i když jsem pro ně jen služebná.
Byl to zbytečný požadavek.
Stejně dům nikdy neopouštím.
Mami?
Neviděl někdo moji mámu?
Myslím, že je v přístavbě.
Vy někam jdete?
Ano. Nechávám si do nového semestru ušít nové kimono.
Ale hlavně…
Sestřičko, neměla by sis umýt obličej?
Vypadáš hrozně.
Cože?
Slečno Mijo, máte na obličeji saze.
Takhle naše hosty vítat nebudeš.
Už tak jsi ostuda rodiny Saimori.
Je mi to líto.
Mijo…
Kodži.
Dobré ráno. Nestává se často, že nosíš oblečení ze západu.
Moc ti sluší.
Proč jsi sem dnes přišel?
Musím s tvým otcem probrat něco důležitého.
S mým otcem?
Tady máš.
Přinesl jsem sladkosti. Poděl se o ně s ostatními.
Děkuju.
Tak se zatím měj.
Kodži…
Proč to muselo skončit takhle?
Slečno Mijo.
Volá vás pan Saimori.
Cože?
Máte okamžitě přijít do salónku.
Ano, madam.
Pozítří musíš být tady.
Ano?
Neměla bych si dělat naděje.
Musí to být něco špatného.
Nabídka k sňatku od Kodžiho…
Vím, že bych v něco takového
neměla doufat, ale…
Jsem tady. Já, Mijo.
Pojď dál.
Promiňte.
Proč vypadáš tak zmateně?
Pojď rychle dovnitř.
Tato schůzka je o budoucnosti naší rodiny.
Jde o dohodnutý sňatek s někým z rodiny Tacuiši.
Rozhodl jsem se, že se Kodži přižení do naší rodiny, a stane se její hlavou.
Ta, která se stane jeho nevěstou a zajistí rodinu Saimori…
je Kaja.
Byla jsem na to připravená.
Jsem pro ně jen služebná. Bylo jasné, že se nevdám.
Věděla jsem, že mě nikdy nebudou tolerovat
a že tu nebudu moct vést poklidný život.
Mijo, rozhodl jsem se, že by ses měla vdát a odejít.
Vdáš se do rodiny Kudo.
Kijoka Kudo bude tvůj manžel.
K…Kudo?
To je skvělé!
Vezmeš si slavného Kijoku Kudoa.
To je pro někoho jako ty až moc dobré.
Těším se na to, až uvidím, jak dlouho jako jeho manželka vydržíš.
Okamžitě si sbal věci. Zítra odejdeš k němu domů.
Ale otče…
To je vše.
Jestli jsi mě pochopila, běž se připravit. A buď zdvořilá.
Omluvte mě.
Tak, Kodži. Ohledně té zásnubní slavnosti…
Zdá se, že ten déšť jen tak nepřestane.
A to jsem venku pověsila prádlo…
Mijo…
Počkat, co?
Proč já?
Jak jsem řekl, přikazuji ti, aby ses stal manželem Kaji Saimori.
Co tak najednou?
Neříkal jsi, že chceš Mijo pomoct?
Neboj se. Požádal jsem Saimoriho, aby Mijo dal za manželku Kazušimu.
Tak aspoň bude moct odejít z domu.
Nemyslíš, že pak bude šťastnější?
A co pocity Mijo? A ze všech lidí, zrovna Kaja a já?
Už je to zařízené.
Musíš toto rozhodnutí přijmout v zájmu prosperity naší rodiny.
Rozumíš?
Třešeň mojí mámy.
Kdykoliv mi bylo mizerně, přišla jsem sem a uklidnila se.
Vypadá to, že sem už nebudu moct chodit.
Děkuji, že jsi tu pro mě vždy byla. Sbohem, mami.
Mijo.
Kodži.
Promiň.
Stydím se za svou zbabělost.
Nemohl jsem ale nic dělat.
Nemusíš se omlouvat, Kodži.
Jen máš smůlu.
Ne, to není jen smůla…
To nic. Třeba najdu štěstí s tím, koho si vezmu.
Nikomu to nevyčítám.
Takže…
ke mně necítíš zášť?
Zášť? Ten pocit už jsem dávno zapomněla.
Chtěl jsem ti pomoct.
Chtěl jsem se s tebou smát jako dřív.
Protože tě…
Kodži?
Kajo.
O čem to mluvíš?
O ničem.
Dobře.
Kodži.
Děkuji ti za tvou laskavost.
Slečno Mijo, můžu na chvilku dál?
Ano, prosím.
Mám vzkaz od vašeho otce. Prý si máte obléct tohle kimono,
až budete zítra odjíždět.
To říkal můj otec?
Dobře mě poslouchejte, slečno Mijo.
Říká se, že Kijoka Kudo je chladný a nemilosrdný muž.
Každá jeho snoubenka od něj utekla.
Buďte opatrná.
Děkuji za vaši starost.
Vaše věci…
To je všechno, co máte?
Většina toho, co mi matka zanechala, byla vyhozena.
Tohle je všechno, co mám.
Muselo to pro vás být těžké.
Tady máte jídlo na cestu.
Děkuji za pomoc.
Opatrujte se, slečno Mijo.
Takové nóbl kimono mi nebude slušet.
Už jsem ztratila jak hezké vzpomínky, tak i svůj domov.
Opravdu bydlí hlava rodiny Kudo na takovém místě?
V takovém domě?
Je obyčejnější, než jsem si představovala.
KUDO
Haló?
Vteřinku, prosím.
Kdopak jste?
Těší mě. Jmenuji se Mijo Saimori.
Jsem tu kvůli dohodnutému sňatku s panem Kijokou Kudoem.
Slečna Saimoriová. Čekáme na vás.
Pracuji jako služebná rodiny Kudo. Jmenuji se Jurie.
Ráda vás poznávám.
Hodně jsem o vás slyšela. Pojďte dál.
Děkuji.
Mladý pán je teď v pracovně.
Pojďte za mnou, ukážu vám cestu.
Moc ráda vás poznávám.
Jmenuji se Mijo Saimori.
Snad se ke mně budete chovat hezky.
Jak dlouho se ještě budeš klanět?
Omlouvám se.
Nežádal jsem o omluvu.
Zvedněte hlavu, prosím.
A…Ano.
Setkání s tímto mužem
bylo jako květina vyrůstající ze sněhu.
Můj život, který předtím skončil,
se začal opět posouvat vpřed.
Já jsem Kijoka Kudo, hlava rodiny Kudo.
To je ale krásný muž.
Překlad titulků: Nikola Krčová