‫מה נסגר, לעזאזל?‬
‫זה מטורף. הם שונים.‬
‫למה שיהיו שני תרמילים שונים,‬
‫אם אמילי ירתה רק פעם אחת?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אתה חושב שהיה שם מישהו אחר באותו לילה?‬
‫מה הוא עשה שם? זאת לא ההתנקשות בקנדי.‬
‫לידיה, בבקשה, אל...‬
‫מה? אם יש סיכוי כלשהו‬ ‫שהבת שלנו לא עשתה את זה,‬
‫לא כדאי שנעשה כל מה שנוכל כדי לגלות?‬
‫איך?‬
‫לפתוח את הנתיחה שלאחר המוות.‬
‫מה? השתגעת?‬
‫ואז כולנו נלך לכלא!‬ ‫יש סיבה לכך שסגרנו אותה.‬
‫לא. התשובה היא לא.‬
‫טוב. האדון אמר את דברו.‬
‫את לא מסוגלת להסתכל עליה.‬
‫אולי אתה לא מסוגל‬
‫כי אתה מעדיף להעמיד פנים‬ ‫שהלילה ההוא לא קרה,‬
‫פשוט למחוק את ג'ייקוב לגמרי מהראש שלך.‬
‫לא, לא מחקתי אותו.‬
‫באמת? כי אתה אף פעם לא מדבר עליו,‬ ‫אתה אפילו לא אומר את שמו.‬
‫אני מצטער שאני לא רוצה‬ ‫לחוות מחדש את הלילה הגרוע בחיי‬
‫בכל יום כמוך.‬
‫אני לא רוצה לחוות אותו מחדש.‬
‫אני פשוט לא נותנת לו להחליף‬ ‫כל יום, כל לילה וכל זיכרון אחר,‬
‫כמוך.‬
‫אני לא יכולה לחיות ככה.‬
‫ואני לא יכולה לחיות איתך יותר.‬
‫טוב, בסדר. בחייך, תעצרי.‬
‫אל תלכי.‬
‫למה?‬
‫כי...‬
‫אני אלך.‬
‫כן, בדיוק.‬
‫- מתבייתים -‬
‫הוא יפהפה.‬
‫הוא ירש את האף שלך, מותק.‬
‫כן? כי אני לא יודע ממי ירשתי את האף שלי.‬
‫אתה מרגיש את הרגשות שלך.‬ ‫-רק אומר. אני לא יודע מי אני.‬
‫יכול להיות שזורם לי‬ ‫דם של רוצח סדרתי בוורידים.‬
‫יכול להיות שאני מפלורידה.‬
‫איפה הנכד שלי?‬
‫מתחשק לי לאכול את הבהונות הקטנות האלה.‬
‫למה לכולם יש פרצוף כזה? התינוק בסדר?‬
‫התינוק בסדר, אבל אני לא.‬
‫שיקרת לי.‬
‫כל חיי.‬
‫מצטערת, דניז. הייתי חייבת לספר לו.‬
‫שמענו מספיק, פה גדול שכמוך.‬
‫לא, תפסיקי. אל תעשי את זה.‬ ‫אל תקראי לאשתי בשמות.‬
‫היא פשוט כנה כי היא אדם ישר,‬ ‫בניגוד לאנשים אחרים.‬
‫מי האבא האמיתי שלי?‬
‫אביך האמיתי הוא ג'ימי,‬
‫האדם שגידל אותך.‬
‫בקושי הכרתי את אביך הביולוגי,‬
‫אבל הכרתי מספיק‬ ‫כדי להרחיק אותך ממנו עד שהוא מת.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-אלוהים, אימא.‬
‫מתוק, אל תכעס. ניסיתי להגן עלייך!‬
‫אני צריך רגע.‬
‫דניז, סליחה, הייתי חייבת...‬
‫ביקשתי ממך דבר אחד.‬
‫ולא יכולת לשמור אותו לעצמך.‬
‫זה סוד עצום.‬
‫אני יודעת. אני שומרת אותו כבר 39 שנים.‬
‫את יודעת כמה פעמים רציתי לספר לו?‬
‫אבל פשוט לא יכולתי.‬
‫למה לא?‬
‫אני לא יודעת!‬
‫לפעמים, כשאת נאחזת במשהו כל כך הרבה זמן...‬
‫השקר הופך לשקר.‬
‫בדיוק.‬
‫- כריסטין‬ ‫האקסית -‬
‫הלו?‬
‫טוב, תירגעי.‬
‫מה זאת אומרת, היא לא איתך?‬
‫רק רגע.‬
‫הרפר?‬
‫הרפר!‬
‫איך הלאטה שלך? טעים, נכון?‬
‫לא מרשים לי לשתות קפה.‬
‫לכן כיף לבלות איתי בחדר מלון מפואר.‬
‫מועדון הילדות הרעות.‬
‫אתם מתגרשים?‬
‫מה? למה? אבא שלך אמר משהו?‬
‫כי אני רוצה שזה יסתדר,‬ ‫אבל זה קשה כשהוא כועס.‬
‫את מכירה אותו.‬
‫מדברים על החמור.‬
‫הלו?‬ ‫-איפה את, לעזאזל?‬
‫איפה הרפר?‬
‫היא כאן לידי. הכול בסדר, מותק.‬
‫אל תגידי לי "מותק".‬
‫היי, אבא. אנחנו שותות קפה.‬
‫את שותה קפה?‬
‫זה לא בסדר.‬ ‫אכפת לך להוריד אותי מהרמקול, מותק?‬
‫בבקשה?‬
‫היי, איפה היית? דאגתי לך.‬
‫אל תיתממי, את שומעת?‬
‫בובי סיפר לי הכול, בסדר? נגמרו ההצגות.‬
‫אילו הצגות?‬
‫איפה בובי?‬
‫בובי במקום טוב יותר.‬
‫אם את לא רוצה להגיע לשם,‬ ‫תביאי את הבת שלי הביתה. הבנת?‬
‫כן?‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫לא אמרתי שאני אוהב אותך!‬
‫לא, אני אוהבת אותך יותר.‬
‫איך את מעזה!‬
‫הוא כזה מגזימן.‬
‫איך את מרגישה, אימא?‬
‫כמו ערימה מחורבנת של זבל אנושי.‬
‫טוב, זה טבעי.‬ ‫אבל הצלחת, והיית לוחמת אמיתית.‬
‫תודה.‬
‫פשוט קורים המון דברים עכשיו.‬
‫תפסיק, בבקשה.‬
‫יש לך גם כל כך הרבה דברים לחגוג.‬
‫התינוק, הבית, את יודעת.‬
‫גילוי נאות, גם אשתי ואני‬ ‫הגשנו הצעה על דרבי דרייב.‬
‫ואו, באמת?‬ ‫-כן.‬
‫איזה עולם קטן.‬
‫למרות כל הדברים שקרו שם, כמובן.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫מה זאת אומרת, "הדברים שקרו שם"?‬
‫אלוהים! אני ממש מצטערת.‬ ‫מילים, תחזרו לפה שלי.‬
‫לא, בבקשה, אל תחזרו.‬
‫אם את רוצה לדעת...‬ ‫-בבקשה, כן, אני רוצה לדעת.‬
‫שמעת על אפליקציית "סיטיזן"?‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫באתי לכאן כדי לכסח לך את הצורה...‬ ‫ואז נשכבתי.‬
‫ועכשיו הגב שלי כואב מכדי להתקוטט.‬
‫איפה היית, לעזאזל?‬ ‫-הייתי אצל נייט.‬
‫עם ארוסתו, למען האמת.‬
‫היא ממש נחמדה.‬
‫טוב, מזל טוב על ה... סוף הטוב שלך.‬
‫בינתיים, הנישואים שלי הסתיימו, בגללך.‬
‫בגללי?‬ ‫-כן.‬
‫למה? כי סיפרתי ללידיה‬ ‫משהו שהיית צריך לספר מזמן?‬
‫אתה חצוף, חתיכת אידיוט.‬
‫בסדר.‬
‫למה זה היה בקופסת הראיות הקטנה שלך?‬
‫זה תרמיל הקליע מהאקדח שלך.‬ ‫אמרת לי לאסוף את הראיות.‬
‫לא, זה תרמיל הקליע. הוא היה בתוך הציפית.‬
‫מה, אתה... עובד עליי?‬
‫לא. אספתי את מה שהיה על רצפת המטבח, בסדר?‬
‫כי אתה התקשרת לפושע המזוין‬ ‫שיבוא לעזור לך, להציל אותך, נכון?‬
‫ואני מגיע, כמו הפראייר שאני, אז...‬
‫זה לא מה שאני רוצה.‬
‫אתה יודע מה? שלוש שנים מזוינות,‬ ‫פולי. שלוש שנים מזוינות.‬
‫שוב התחלנו?‬ ‫-כן, שוב התחלנו.‬
‫לא יכולת להקדיש לי 30 דקות מחייך?‬
‫חזרתי לסמים בגללך.‬ ‫-לא יכולתי, בסדר?‬
‫לא יכולתי.‬
‫התקשרתי כי אתה אחי,‬ ‫לא כי אני חושב שאתה פושע.‬
‫כי אתה אח שלי.‬
‫מצטער.‬
‫אני מניאק, בסדר?‬
‫סוף סוף, משהו שאנחנו מסכימים עליו.‬
‫כן.‬
‫תקשיב, אתה צריך ללכת‬ ‫כי יש לי דברים לעשות, בסדר?‬
‫אין לי לאן ללכת.‬
‫לידיה שונאת אותי.‬
‫אז תעשה משהו כדי שהיא לא תשנא אותך, פוץ.‬
‫קום ותילחם.‬
‫קום. ברצינות, קום, שמוק. קדימה, אידיוט.‬
‫תעזור לי, פרצוף תחת.‬
‫בזהירות.‬
‫רוצה שאביא לך את המעיל?‬ ‫-אני אביא.‬
‫אני עדיין צעיר ממך.‬ ‫-אתה לא נראה ככה.‬
‫בטח שכן.‬
‫היי, אתה בסדר?‬
‫כן, אני בסדר. אהבתי את העיצוב של הדירה.‬
‫לך תזדיין.‬
‫גם אתה!‬
‫- פארק גריפית -‬
‫- למכירה‬ ‫גרג בויסליין -‬
‫את חיה.‬
‫אלוהים, אתה יכול לדפוק בדלת?‬
‫מן הסתם, חשבתי שהרגו אותך דביבונים‬ ‫וקברו אותך בעץ חלול.‬
‫אחרת למה שאישלח לתא הקולי‬ ‫שש פעמים, לידיה?‬
‫בחייך, מה עכשיו?‬
‫המשפחה הבין-דורית, הם בחוץ-שוויץ.‬
‫ומותר לי לומר את הבדיחה הזאת.‬ ‫אני רבע יהודי.‬
‫המספרים האלה לא מוצאים חן בעיניי,‬ ‫אבל למה הם ביטלו את ההצעה?‬
‫מסתבר שהפטפטת באפליקציות התגנבה לאוזניהם.‬
‫מה? על ג'ייקוב? מה כתבו שם?‬
‫שום דבר טוב, אז בבקשה תבחרי מישהו מהר.‬
‫אני צריך את 12 האחוזים שלי.‬ ‫התחת הזה לא מתמצק מעצמו.‬
‫אוהב אותך, אחותי!‬
‫הלו?‬
‫גברת מורגן, כאן משרד הפתולוג הראשי.‬
‫היי, כן. תודה.‬
‫אני חוזרת אלייך‬ ‫לגבי חשיפת דוח הנתיחה של בנך.‬
‫רציתי להודיע לך שעורכת הדין שלך‬ ‫כבר באה אתמול לקחת אותו.‬
‫מה?‬
‫לידיה.‬
‫באתי להיפגש עם עוה"ד שלי.‬
‫אני... תיכנסי. ב...‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫בכנות, אני לא יודעת למה אני ככה.‬ ‫אני לא שפויה.‬
‫יש לי אובססיה לדעת דברים. זה המקצוע שלי.‬
‫את יודעת, אובססיה מוצלחת.‬
‫אבל הפעם נסחפתי. באמת.‬
‫אני מבינה.‬ ‫-אתה מברברת.‬
‫אני מצטערת, באמת.‬
‫לא התכוונתי להכאיב לך עוד יותר.‬
‫אבל עשית את זה,‬
‫אז פשוט תניחי לנו, בבקשה.‬ ‫-בסדר.‬
‫לידיה, אני לא יכולה לתאר לעצמי מה עברתם.‬
‫אני לא יודעת מה זה לאבד ילד...‬
‫אבל אני כן יודעת‬ ‫מה זה לאבד ילד פוטנציאלי, ו...‬
‫זה הרג אותי, ורציתי תשובות.‬
‫חשבתי שאולי,‬
‫אם אוכל לספק לך תשובות, זה יכול לעזור.‬
‫עברת עליו?‬
‫על דוח הנתיחה?‬
‫כן.‬
‫כתוב שם... איזה סוג של אקדח הרג אותו?‬
‫קוטר 0.40.‬
‫מה זה?‬
‫כן, בסדר.‬
‫זה תשעה מ"מ.‬
‫אלוהים.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫לידיה...‬
‫את רוצה לספר לי משהו?‬
‫אני הרי עורכת הדין שלך.‬
‫- מחברת תווים -‬
‫- מחברת תווים‬ ‫ג'ייקוב מורגן -‬
‫היי. מרגו, מהבית ממול.‬ ‫-אני יודעת מי את. אני אמילי.‬
‫נכון. סליחה.‬
‫סליחה שבאתי בלי התראה.‬ ‫לכי לשתות משהו מהמקרר, מתוקה. קדימה.‬
‫איפה המטבח?‬
‫אני כל כך מצטערת. זה סוג של מקרה חירום.‬
‫בעלי הפסיק לקחת תרופות‬ ‫ואני לא רוצה שיהיה בסביבת הרפר.‬
‫תודה רבה שאת שומרת עליה.‬
‫בסדר, לכמה זמן?‬ ‫-לא הרבה. ארבע או חמש שעות.‬
‫ארבע או חמש שעות?‬ ‫-תודה.‬
‫הבית הזה נראה טוב.‬
‫אין מקום לאורחים.‬
‫בונוס, אף אחד לא נרצח שם. למיטב ידיעתנו.‬
‫אי פעם תחזור לדבר עם אימא שלך?‬
‫איך אוכל לבטוח בה שוב?‬
‫אנשים משקרים.‬
‫אנשים משקרים?‬ ‫-לפעמים מסיבות טובות.‬
‫לא. לא, גברתי.‬
‫איך הולך עם הספר, דרך אגב?‬
‫טוב, הבנתי את הרמז. לא, זה שונה.‬
‫זה לא... ואת לא משקרת.‬
‫כלומר, היה הסוד על מיליון הדולר,‬
‫אבל קצת יותר קל להתגבר עליו.‬
‫זה לא מיליון.‬
‫מה?‬
‫זה מיליארד.‬
‫זה מה?‬
‫זה מיליארד, עם "ארד" בסוף.‬
‫אבא שלי הוא סוג של מיליארדר.‬
‫אבא שלך הוא...‬
‫אבל הוא גם זנזון רודף שמלות‬ ‫שהרס לאימא שלי את החיים.‬
‫בסדר, רק... תחזרי קצת אחורה.‬
‫רגע, בגלל זה את לא מדברת עם אבא שלך?‬
‫כן, פשוט לא רציתי להרגיש שאני חייבת לו.‬
‫הבנתי.‬ ‫-אבל עוד יותר לא רציתי לגור עם אימא שלך.‬
‫אמרת את זה.‬
‫אבל עכשיו הוא מתקשר,‬ ‫ואני פשוט לא מצליחה לענות.‬
‫אני מצטערת שלא סיפרתי לך קודם.‬
‫זה כל כך דפוק.‬
‫זה באמת דפוק. אני מבינה את זה.‬
‫אבל הייתי חייבת לוודא‬ ‫שאתה אוהב אותי בגללי.‬
‫זה בהחלט לא בגלל מיליארד הדולר‬ ‫שלא ידעתי על קיומם.‬
‫אלא בגלל מי שאת.‬
‫ואימא שלך אוהבת אותך.‬
‫אנשים עושים טעויות.‬
‫אולי גם אבא שלך עשה כמה טעויות. כן?‬
‫לידיה?‬
‫היי, אבא.‬ ‫-היי.‬
‫היא הלכה.‬ ‫-היא אמרה לאן היא הולכת?‬
‫אמילי?‬
‫היי, מותק, תקשיבי.‬ ‫-אמילי.‬
‫לא עשית את זה, מתוקה. לא עשית את זה.‬
‫מה?‬ ‫-מה לא עשיתי?‬
‫השגתי את דוח הנתיחה שלאחר המוות ו...‬
‫ראית את הדוח?‬
‫ג'ייקוב נורה על ידי אקדח קליבר 0.40,‬
‫ושלנו הוא תשע משהו.‬
‫לכן היו שני תרמילים שונים.‬
‫מה את מנסה להגיד?‬
‫אז... סליחה, זו לא הייתה אשמתי?‬
‫זו מעולם לא הייתה אשמתך.‬ ‫-מובן שלא.‬
‫ובמיוחד לא עכשיו.‬
‫אלוהים אדירים, לעזאזל.‬
‫אני יודעת, מותק.‬
‫אני יודעת.‬
‫נגמר לכם נייר הטואלט.‬ ‫סליחה, שתיתי הרבה קפה.‬
‫איפה הרפר? מה עשית איתה?‬
‫אל תדאג. היא במקום בטוח.‬
‫זהו זה, מרגו.‬
‫אני לא מוכן לספוג יותר את החרא שלך.‬
‫איזה חרא?‬
‫התרעת הפצצה.‬
‫"קני רוג'רס רוסטרס".‬
‫יש בך משהו אמיתי או שזה רק גוצ'י ושקרים?‬
‫לא הכול שקרים.‬
‫וזה לא רק גוצ'י.‬
‫הבדיחה על חשבונך, חמודונת,‬
‫כי הסכם הממון חסר משמעות.‬
‫לחלוטין.‬
‫לא נשאר לי כסף.‬
‫את מבינה? סחטת אותי‬ ‫עד הטיפה האחרונה, מותק.‬
‫אני רוצה את הבית הזה.‬
‫על שמי.‬
‫על גופתי המתה, לואן.‬
‫לכי לגור בארנק מזוין!‬
‫תגידי לי מייד איפה הבת שלי.‬
‫למה, מה תעשה לי?‬
‫תרביץ לי?‬
‫על מה את מדברת?‬
‫כי הרגע עשית את זה.‬
‫מה את עושה, לעזאזל?‬
‫מה נסגר איתך?‬
‫אגרוף שמאל שלך מדהים.‬
‫את מטורפת. מעולם לא הרמתי עלייך יד!‬
‫דווקא כן.‬
‫ראיתי את זה במו עיניי.‬
‫משיתי אותך ממי האוקיינוס.‬
‫הסעתי אותך לחדר המיון. הצלתי את חייך!‬
‫אם אתה רוצה להציל את עצמך,‬ ‫תן לה מה שהיא רוצה.‬
‫זה מוזר כל כך.‬
‫למה שמרגו תשאיר אותה כאן?‬
‫היא אמרה שבעלה הפסיק לקחת תרופות.‬ ‫היא נראתה ממש מודאגת.‬
‫בצדק. יש לו אקדח.‬
‫באמת?‬
‫אולי התאוריות המטורפות של פיליס‬ ‫הן לא כאלה מטורפות.‬
‫לפיליס יש תאוריות? אילו תאוריות?‬
‫קודם כול, שניהלת רומן עם מרגו.‬
‫מה?‬
‫איך זה לא מטורף?‬
‫לא יודעת, נראיתם קרובים‬ ‫בג'קוזי בלילה ההוא.‬
‫נו, באמת.‬
‫איכס.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫ברור שהיא בחיים לא תרצה אותך.‬ ‫-זה עד כדי כך ברור?‬
‫בנוסף, פיליס אמרה‬ ‫שנעצרת על עבירת סמים רצינית.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫כן.‬
‫איך כל זה קשור לג'ייקוב?‬
‫אני לא יודעת. אולי ג'יי-די קינא.‬
‫קינא במה? הרגע אמרנו שאני דוחה.‬
‫נכון.‬ ‫-אימא.‬
‫טוב, יש לו אקדח קליבר 0.40.‬
‫ג'ייקוב בכל זאת גנב ממנו,‬
‫ומסתבר שהוא הפסיק לקחת תרופות, אז...‬
‫אבא!‬
‫מתוקה. אבא כאן, בסדר? את בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-יופי.‬
‫היי.‬
‫סליחה, לא התכוונתי להתפרץ.‬ ‫באתי לקחת את הבת שלי.‬
‫אתה בטח רוצה לקחת אותה הביתה.‬ ‫-איך העזת לבוא לכאן?‬
‫אתם בטח די עצבניים‬ ‫על כך שההצעה שלנו לא התממשה. אני מבין.‬
‫ההצעה שלכם?‬ ‫-כן.‬
‫חתיכת חולה...‬ ‫-בסדר. אם.‬
‫קחי רגע את את הרפר לחדר השני.‬
‫אין בעיה.‬ ‫-תודה.‬
‫כן.‬ ‫-את יכולה לנגן בקלידים של ג'ייקוב.‬
‫בסדר, כן.‬ ‫-אני לא יודעת לנגן.‬
‫בטח שכן. ג'ייקוב לימד אותך פסנתר‬ ‫במשך יותר משנה.‬
‫לא. הוא לימד אותי רק שיעור אחד.‬
‫מה?‬
‫כן, בכל שאר הפעמים‬ ‫הוא רק בא לבלות עם מרגו.‬
‫אלוהים.‬
‫לעזאזל.‬
‫בובי?‬
‫חזרת?‬
‫אלוהים. כל פעם מתגלה משהו חדש,‬ ‫ולא משהו טוב.‬
‫כן.‬ ‫-כלבה מזוינת!‬
‫אתה יודע מה אומרים‬ ‫על השטן שאורב בין הצללים?‬
‫מה עם מעבר לרחוב המזוין?‬
‫אתה יודע מה? בוא ניכנס לכאן.‬ ‫יש שם הרבה יותר פרטיות.‬
‫אני מעריך את זה. לא הייתי רוצה‬ ‫שהרפר תשמע שמרגו היא חתיכת כלבה.‬
‫היא לא תשמע כאן.‬ ‫-באמת יש כאן פרטיות.‬
‫כן.‬
‫מה זה? מעין מערת גברים כפרית.‬
‫הרגת את הבן שלי, חתיכת אפס?‬ ‫-היי!‬
‫לידיה?‬
‫מה את... איך בכלל נכנסת לכאן?‬
‫הקוד שלך הוא 6-9-6-9, חתיכת סוטה.‬
‫אני לא יודעת על מה את מדברת.‬ ‫-מה עשית עם הבן שלי?‬
‫פיתית אותו?‬
‫איכס, לידיה.‬
‫אני נשואה.‬
‫מי את חושבת שאני?‬
‫בחיים לא הייתי פוגע בג'ייקוב, בסדר?‬ ‫חיבבתי אותו.‬
‫באמת לא ידעת שמרגו בוגדת בך?‬
‫בסך הכול בילינו יחד, בסדר?‬
‫הוא היה דלוק עליי.‬ ‫הוא הביא לי מתנות קטנות,‬
‫עגילים או חפצי נוי, דברים טובים.‬
‫והסכמת לקבל אותם? הוא היה ילד.‬
‫ריחמתי עליו.‬
‫הוא נראה עצוב. ידעתי שלו ולפול יש בעיות,‬
‫ואני חושבת שהוא היה צריך תשומת לב.‬
‫אל תגיד לי מה הבן שלי היה צריך.‬ ‫את לא יודעת עליו כלום.‬
‫ואת לא ידעת הוא שדד את כולם.‬
‫הוא גנב מאיתנו, לידיה.‬
‫זה בגלל שהוא לקח את הרולקס המזויף‬ ‫בשווי 50,000 הדולר שבכית עליו?‬
‫לא, זה לא קשור. רגע.‬
‫זה היה ג'ייקוב?‬
‫איך את ידעת שזה הוא?‬
‫אלא אם כן ראית אותו באותו לילה.‬
‫בחייך, לא צריך להיות גאון.‬
‫הוא כעס כי אמרתי לו לא לבוא אלינו יותר,‬
‫ואז הוא איים לומר כמה שטויות לג'יי-די.‬
‫היא תגיד הכול כדי להשיג את מה שהיא רוצה.‬
‫היא אישה מסוכנת מאוד.‬
‫אז את אומרת שג'יי-די עשה את זה.‬
‫אני אומרת שאם הוא עשה את זה, זכותו.‬
‫מבחינה חוקית, כאמריקני,‬ ‫כי ג'ייקוב פרץ לבית שלנו.‬
‫הוא גנב לנו דברים.‬
‫שלא תעזי.‬
‫אלוהים, לידיה!‬
‫אז מה התכוונת לעשות?‬
‫התכוונת לירות בי כמו שירית בבן שלי?‬
‫לידיה, מה שאת חושבת שקרה,‬
‫אלה רק מחשבות.‬
‫זונה מרושעת.‬
‫את יודעת מה?‬
‫את אולי יודעת לשים מסכה יפה,‬
‫אבל אני רואה מי את באמת.‬
‫את סתם אפסית עלובה עם נשמה אפלה.‬
‫ועם טעם רע!‬
‫הבית הזה נראה כמו בית בושת בלאס וגאס!‬
‫לידיה, את בסדר? איפה היית? דאגתי מאוד.‬
‫אני חושב שמרגו...‬ ‫-מרגו עשתה את זה.‬
‫מה? שם היית?‬ ‫-כן.‬
‫מה... למה לא סיפרת לי שאת הולכת אליה?‬
‫אני לא צריכה שתטפל בי!‬
‫אני אהרוג אותה.‬ ‫-לא, אתה לא.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-מתקשרת לעורכת הדין שלי.‬
‫אל תעשה שום דבר טיפשי, פול.‬
‫ראית אותי, אבא?‬
‫תפסתי את הכדור.‬
‫עשיתי ככה, בום!‬
‫ראית?‬
‫אני מצטער, ג'ייקי.‬
‫אני יודע...‬
‫אני יודע שלא הייתי אבא נהדר.‬
‫אבל...‬
‫אתה יודע שאני אוהב אותך, נכון?‬
‫אני לא יודע מה יקרה...‬
‫ביני לבין אימא שלך, אבל...‬
‫אם תדבר איתה...‬
‫אולי תגיד איזו מילה טובה על אבא שלך.‬
‫תגיד לה שאני אוהב אותה.‬
‫למה אתה לא אומר לה?‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫תודה.‬
‫אני צריכה לשבת.‬
‫אני מצטער. אני...‬
‫אני יודע שהייתי קצת חרא.‬
‫קצת הרבה חרא.‬
‫אבל עברנו הרבה חרא.‬
‫כן.‬
‫אני רק יודע ש...‬ ‫לאן שתלכי, גם אני רוצה ללכת.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫תודה.‬
‫פחדתי. אני...‬
‫חשבתי שתגידי שאת רוצה להתגרש.‬
‫לא, היא לא עורכת דין כזאת.‬
‫לא ייאמן!‬
‫נשבעת שלא עזרתי ללידיה‬ ‫רק כדי להשיג את הבית.‬
‫באמת ניסיתי להיות אדם טוב.‬
‫אתה באמת אדם טוב.‬
‫בניגוד אליי.‬
‫על מה את מדברת?‬ ‫אתה האדם הכי הגון שאני מכירה.‬
‫עברתי לצד האפל.‬
‫הדלפתי את ההיסטוריה של הבית‬
‫ליולדת עם קרע בנרתיק שאני מטפלת בה,‬
‫כדי שהיא לא תרצה את הבית.‬
‫כי את עדיין רוצה את הבית?‬
‫כן. הבנתי את זה רק כשאיבדנו אותו.‬
‫קצת כמו שאיבדנו...‬ ‫-כן.‬
‫אני מבינה.‬
‫באמת.‬
‫אבל זה לא מצדיק את הפיכתי‬ ‫לרופאה מיילדת מרושעת וחורשת מזימות, נכון?‬
‫מבחינתי, תהיי מרושעת כמה שאת רוצה.‬ ‫זה הדבר הכי סקסי שעשית אי פעם.‬
‫תני לי נשיקה בפרצוף.‬
‫אלוהים. הדירה הזאת מתפוצצת מחפצים.‬
‫אני יודע. אנחנו נמצא משהו.‬
‫קית' מחפש.‬
‫רנדל אוונס?‬
‫מותק, זה מאבא שלך.‬
‫"אני לא מאמין שלילדה שלי יש ילד."‬
‫האמת שזה די מקסים.‬
‫כל כך מאופק. זה כמעט מלחיץ.‬
‫בחייך. אולי אבא שלך התרכך בזקנתו.‬
‫טוב שהתקשרת אליו סוף סוף.‬
‫בסדר. אל תשתחצן.‬
‫אני רק אומר... אני אלך אליו.‬
‫אני אלך.‬
‫היית ער כל הלילה.‬
‫- חמישה מיליון דולר -‬
‫- לפקודת דניס וקרלה סמפסון‬ ‫לנכד שלי -‬
‫לעזאזל!‬
‫מה?‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫מותק, אתה בסדר?‬
‫כן, זה שום דבר.‬
‫אני כבר בא.‬
‫היי, בואי הנה.‬ ‫-למה אתה מתנהג מוזר?‬
‫תפסיקי לשאול שאלות.‬ ‫-ואם אני לא רוצה להפסיק?‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫טוב לראות גם אותך.‬
‫מייקי רק רצה להחזיר לך כגמולך‬ ‫על כך שעזרת לו להתנקות מהסמים.‬
‫זה שייך לך.‬
‫מה?‬
‫איך...‬
‫היינו צריכים לתרום‬ ‫תרומה די גדולה לקרן השואה.‬
‫גדולה מאוד.‬
‫כן, אבל זה שווה את זה.‬
‫ואם נצליח למכור את הבית,‬
‫נחזיר את ההשקעה.‬
‫אל תדאג. טיפלתי בזה.‬
‫כן.‬
‫נשמה אפלה.‬
‫לכי תזדייני.‬
‫מה זה היה?‬
‫ג'ייקוב?‬
‫מה אתה עושה, לעזאזל?‬
‫לוקח בחזרה את מה שנתתי לך.‬
‫תחזיר את זה עכשיו,‬ ‫אחרת אגלה לכל השכונה שאתה גונב.‬
‫אספר עלינו לג'יי-די.‬
‫אין מה לספר עלינו.‬
‫זה לא מה שאמרת במיטה בשבוע שעבר.‬
‫ג'ייקוב, עצור!‬ ‫-הלך עלייך.‬
‫עצור!‬
‫לא אסכים לאבד הכול בגללך.‬
‫מאוחר מדי.‬
‫היי, עצור!‬
‫אלוהים...‬
‫היי.‬
‫אני לא משחקת משחקים.‬
‫אם תגיד משהו, אני נשבעת באלוהים...‬
‫תעצור!‬
‫אלוהים.‬
‫לעזאזל!‬
‫לעזאזל.‬
‫הצילו!‬
‫- שישה חודשים לאחר מכן -‬
‫- הרוחות של אבותינו -‬
‫- מוקדש לאבא שלי, ג'ימי -‬
‫אני לא מאמינה שאנחנו עוברים ללוס פליס.‬
‫נכון. דרבי דרייב, מותק!‬
‫זה ממש נס.‬
‫טוב, נס בשבילנו, בכל מקרה.‬
‫כלומר, הבית הרי נשרף.‬
‫כן, אבל עכשיו את תוכלי‬ ‫לבנות את בית החלומות שלך, שלנו.‬
‫בזכות המקדמה העצומה‬ ‫על הספר השלישי של אבא.‬
‫כן.‬
‫אמרתי לך. עם התינוק באה הפרנסה.‬
‫באמת אמרת, אימא! כן!‬
‫תני לי את הנכד שלי.‬
‫אימא שלך צריכה לעצב לי סוויטת אירוח.‬
‫כן, נכון.‬
‫- רנדל: שלום, דניס. ראיתי שפדית את הצ'ק -‬
‫- שמחתי לעזור.‬ ‫מתי אפגוש את הנכד שלי? הלו? -‬
‫- אתה מתעלם ממני? נתתי לך‬ ‫חמישה מיליון דולר ופשוט נעלמת? -‬
‫רק קצת פאלו סנטו לווייבים טובים.‬
‫זה יהיה החדר שלך, תינוק שלי.‬
‫הגיע הזמן להשקות את עץ המנדרינות.‬
‫לידיה השאירה הוראות מפורטות מאוד.‬
‫כמובן.‬
‫את באה לכאן הרבה?‬
‫אולי, אם אתה תחזור.‬
‫תיהני מהמשקה שלך.‬ ‫הוא יהיה האחרון שתשתי בזמן הקרוב.‬
‫לואן.‬
‫זה היה מסע ארוך ומאובק,‬
‫אבל סוף סוף הגענו הביתה.‬
‫אנחנו בטריטוריית טיטון עכשיו.‬
‫קאט.‬
‫סוף סצנה.‬
‫זה היה טוב? אשמח לעשות את זה שוב.‬
‫היית מצוין, ג'יי-די. ממשיכים.‬
‫יש לנו?‬ ‫-יש לנו.‬
‫נהדר.‬ ‫-תודה.‬
‫השיר הבא הוא שיתוף פעולה אמיתי.‬
‫אחי כתב את המוזיקה,‬
‫אני כתבתי את המילים,‬ ‫ואימא שלי, לידיה מורגן הנהדרת,‬
‫תלווה אותי בפסנתר.‬
‫תודה.‬
‫אני שמחה להיות כאן.‬
‫"אז אלה החיים‬
‫"תפסו אותי בחיים‬
‫"אם תיתן לי שנייה‬
‫"אלך לאן שלא הלכת‬
‫"הביתה‬
‫"אנחנו בבית‬
‫"מותר לטעות"‬ ‫-היי.‬
‫"אני יודעת שחווית את זה‬
‫"איך עבר כל כך הרבה זמן‬
‫"בלי שחזרנו הביתה?‬
‫"אנחנו בבית"‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬