DENNE EPISODEN SKILDRER DEN
HISTORISKE BEHANDLINGEN AV ARBORGINER OG TORRES STRAIT-ØYFOLKET,
SOM KAN VÆRE SENSITIVT FOR ENKELTE SEERE.
TIDLIGERE PÅ...
Gazza, du tror ikke at noen her, en av oss...
Hva? Gjorde det?
Gi deg, kompis!
Så, du er gravid.
Yvgeny, myndighetene...
Ingen ønsker dette.
Du er kommet til Mt. Lawleys senter for familieplanlegging. Vi er dessverre ikke...
Det fikk oss ut av kontoret.
Ikke meg.
Jeg tenker på hva pokker Wayne planlegger.
Sta og dum som han er, så er det mistenksomt.
Nå må jeg finne Bobs "kompis fra Malaysia."
Han kjenner noen i flyktningleiren. Bob gav ham pengene våre.
Han er en løgner. En kjeltring.
Det er din drøm, ikke min.
- Hva er din da? - Jeg vet ikke...
Bowie, musikk.
- Onkel Adam advarte meg. - Om hva?
Hvordan du gir etter for dem.
For å beholde jobben. For å beholde tak over hodet.
- Dette gjorde de mot oss. - På tide å dra, kompis.
Du har ikke sagt noe enda.
- Hør George. - Fuck.
95 FM. Det beste fra vesten har aldri vært bedre.
Det nordamerikanske forsvarssenteret sier at denne Skylab-romstasjonen
stuper ned mot jorden. Men ingen vet hvor den kommer til å treffe.
SKYLABS OFFISIELLE MÅL
Det sier du, Pete.
Vi har en ung dame fra Perth på linjen
som hevder å vite nøyaktig hvor Skylab kommer til å treffe.
Tilly! Hører du på dette?
Så, Tilly, hvor kommer denne til å treffe?
- Perth, Mal. - Jeg er Pete. Han er Mal.
- La oss få navnene rett. - Perth, Pete. Om cirka en uke.
Tilly?
NASA og folkene i Canberra
aner ikke hvor Skylab treffer, hva gjør deg så smart?
Jeg har jobbet sammen med en professor, vi brukte lineær regresjon.
Resultatet gir en 95 prosent konfidensintervall den treffer nær Perth.
Tilly?
Skylab vil skape et vrakområde
som er 16 mil bredt og 160 mil langt.
Ok, Tilly, jeg mener, overreagerer du ikke litt nå?
Hva? At om en uke, vil du ha null lyttere?
Au! Å, Tilly! Var veldig dystert og deprimerende denne morgenen.
Nei. Bare... vitenskap, Mal.
- Ja, jeg er Pete. - Jeg vet.
Vi har visst mistet Tilly på linjen...
Hei, mens du er der inne, ta deg en dusj. Du må på skolen.
Takk til vår unge forsker, men ikke få panikk.
Kom igjen, vennen. Du var god, de er bare...
Idioter. Arrogante, dumme menn.
Det finnes en del av dem.
Kom igjen, gjør deg klar, så skal jeg kjøre deg på skolen.
Vet du hva? Hvis vi er heldige
så kan vi kanskje kjøre på en radiovert på veien.
Hørte du det? Tilly, det var sprøtt!
Nei! Skole. Nå!
- Bølger. Jeg. Surfing. Sees! - Nei. Ikke.
Men det er en surfekonkurranse som jeg vil være med på. Må øve.
Du får bare slutte skolen for en jobb eller college, ikke noe annet.
Jeg skal si deg noe.
Gjør deg klar.
Så prøver vi jobb-alternativet i dag.
Du er nesten like god som Poppy.
- Når hun har rulleskøytene på. - Å, ti stille på deg.
Du er flink til dette.
Takk.
Ikke la noen andre si noe annet.
Vet Rocco at du skal ta datteren hans på ballet?
Tror ikke Rocco vet så mye om hva Poppy eller Rose driver med.
Jeg tror ikke han bryr seg.
Han vil bry seg hvis en svart gutt
kommer på ballet med datteren hans.
Hør, jeg må også øve.
"Det er en ære å komme på lufta for å snakke med dere.
"Jeg har bodd i Scarborough i 20 år og hørt på denne radiokanalen.
"Forstaden til Scarborough langs kysten var..."
Du er ikke nødt til å gjøre dette?
Jeg mener, det er greit.
Det er bare den greien om hvorfor jeg ble lærer.
Jeg må ikke engang vise ansiktet mitt.
Du kan være med.
Virkelig?
Vil de vite hva du egentlig har vært gjennom?
Eller hva, bestemor?
Hei, du må fortelle sannheten.
Ikke la noen si noe annet. Greit?
La det være. Du kan ikke endre fortiden.
Sant nok.
Men mamma mener at vi ikke må glemme den.
Du kunne fortalt sannheten om Bob.
Han virket grei.
- Han kunne til og med... - Hva er det med blinken på sengetøyet?
Hva?
Meg? Nei.
Det var rart.
Ingen tempel?
Går det bra?
- Binh kommer for sent på skolen. - Hvor er han?
Men, går det bra med deg?
Jeg vet ikke.
Jeg trodde kanskje denne gangen med Bobs kontakt og alle pengene...
At vi ville få noe ut av det.
Noen.
Du kommer for sent.
Du har allerede sagt det til sjefen din,
så hvorfor må vi være låst inne her?
Fordi han ba meg fikse det sånn at det er bare oss tre som vet.
Vi har ikke råd til at noen skal se det.
Fem dager, så er vi borte.
- Ja, hvordan kan jeg hjelpe deg? - Yvgeny, vær så snill å åpne døren.
Svetlana har gått glipp av tre avtaler allerede.
- Jeg vil gjerne se henne, vær så snill. - Umulig, hun er fremdeles syk, forstår du.
Hun sover nå.
Jeg har 75 jenter jeg skal passe på, og jeg bruker hele tiden på Svetlana!
Jeg beklager, men det er ingenting jeg kan gjøre.
Miss Adelaide?
Vi burde bli fulle igjen. Du flørter. Jeg smiler.
Vil det fikse dette?
Si til Svetlana, at hvis hun går glipp av dagens ballkjoleparade,
så er hun diskvalifisert!
Det kan du ikke gjøre, hun representerer Sovjetunionen.
Vi kan, og vi vil gjøre det!
Og du er forferdelig på flørting.
Hva gjør vi nå?
Vi kan få Mick til å hjelpe.
Han kjenner en syerske som kan hjelpe.
Skjule dette.
Micks virksomhet er å selge historier som dette. Han kan ikke få vite det.
Han vet det allerede.
- Sa du det til ham! Hvorfor? - Yvgeny, det går bra. Vi kan stole på ham.
Bare la meg ringe ham.
Hvilket valg har vi?
Fint å se deg oppe.
Oppdatering, din eldste datter har låst seg inne på badet
og jeg har ikke tid til å vente på det,
for jeg er sent ute til jobben.
Dessuten betyr det ikke noe, alt er over om en uke uansett.
Livet, universet, hele grei...
tydeligvis, bare spør Tilly.
- Tilly, skyndt deg. Du kommer for sent. - Du har fått en mystisk pakke.
Har du en hemmelig beundrer, pappa?
Og denne skal være med meg på jobb i dag.
- Kom igjen. - Gå å ta drittsekkene, Mia.
TONY, GEORGE DØDE I GÅR. HER ER ARVEN DIN.
Tilly.
Tilly, lås opp døren.
Hva driver du med?
Hva tror du?
- Dette er det tryggeste stedet i huset. - Tilly.
Vegger og rør.
- Vennen. - Det er sant.
Da syklonen Tracey traff Darwin, var det på badet folk overlevde.
Tilly, du har skole.
Ingen tar dette seriøst.
Vi må gjøre oss klare. Vi får kun et par timers advarsel.
Nå må du høre på meg, unge dame...
Vi kommer til å ta livet av hverandre her inne før Skylab treffer oss.
Bli med meg.
Jeg har en ide.
Kom igjen.
Denne veien, følg etter.
Det...
er tilfluktsrommet vårt.
- Hva? Tror du han mistenker oss. - Nei, så smart er han ikke.
Ta-da.
Er du klar over du kan få tre år med straffearbeid for det der.
Sikker på du vil gjøre dette?
Nei.
Men du vil ikke si opp flere heller.
Så vi må finne ut hva han driver med.
Finne ut hvorfor han hindrer oss fra å fikse dette.
Jeg er så ferdig med å være dødsengelen.
Jenter!
Hei, se.
Gjør det.
En gammel fartsbot.
En advarsel fra skattekontoret.
Et trusselbrev fra en ekskjæreste.
Driver Wayne med forretninger i utlandet?
Wayne? Han tror Sydney ligger i et annet land.
Japan? Kanskje? Han har aldri sagt noe.
Vet du hva, dette ser ut som en kontrakt.
Kjenner du noen som kan oversette japansk?
Takk for dette, pappa.
Vi gjør det vi må. For å være trygge.
Hvor lærte du å gjøre dette?
Her og der.
Når du var i forsvaret?
Betyr det noe?
Tror du den er dyp nok?
Pappa?
Hæ? Nei. Fortsett å grave.
Jeg sier det. Sandy vil ha Svetlana klar for arrangementet i kveld.
- Ja, men kan hun holde på hemmeligheten? - Ja, du kan stole på henne.
Du sa hun er fra Vietnam?
Sør?
Antikommunist?
Jeg var der i to år. Jeg brydde meg ikke om hva de var,
så lenge de ikke var anti-meg.
Dette kan ikke gå feil.
Hvordan blir det for Svetlana, tror du, å komme tilbake som alenemor?
Hvorfor bryr du deg?
Staten hjalp med å passe på min gutt. Blir det samme for Svetlana.
Ikke vær bekymret.
Vi skal gjemme babyen din.
Har du vært her noen år?
I Australia.
I Vietnam, bare...
dro dere.
Vi betalte noen alt vi hadde for å bli skviset inn i en båt.
Men, ja, vi dro.
Folk her. De aner ikke hvordan det er i våre land.
Hvordan kan de?
De er frie.
Hør her, min venn, vårrullene dine er fantastiske. De beste.
Men vårt malaysiske flatbrød?
Vel!
Og risen vår...
smaker bedre dagen etterpå.
Vi kunne aldri konkurrere med risen deres.
Vet du hvem som virkelig ville elsket flatbrødet deres?
Sønnen din, jeg vet.
Ingen nyheter. Ingenting.
Bob gav deg pengene våre for å finne ham.
Bob er borte.
Her, prøv flatbrødet. Ikke mange gjester som får eieren til å lage mat.
Du hadde ikke et spisested i Vietnam?
De hendene passer bedre med en tavle? Et skrivebord?
Professor i ingeniørfag. Hanoi.
Og nå selger du "dimmies" til australierne.
Hei, unnskyld, min venn. Mente ikke å fornærme deg. Bare fakta.
Jeg var journalist i Malaysia.
Ikke den beste karrieren der.
Men å love mer enn du kan gi er god business her?
Og så befinner vi oss her.
Forskjellige verden. Forskjellige liv.
- Alt endrer seg. - Men sønnen min er fremdeles savnet.
Og det kan endre seg. Bob gav dere en sjanse.
- Fem tusen dollar kjøpte oss det. - Og dette flatbrødet.
Men ingen garantier.
Vi har gjort alt vi kan.
Dine penger har ikke gått i lommen min. De er til andre.
Og nå må vi vente.
I dag er Van savnet...
i morgen, hvem vet?
Men du...
må passe på livet ditt.
Passe på familien din.
Ikke torturere deg selv.
Og ikke kom hit igjen, min venn.
Judy?
Hiroshi. Judy.
Den beste bartenderen i Perth, møt den beste direktøren.
Takk for at du kom.
Saké?
Sambuca.
Jeg antar du ikke er her for Frans rakettdrivstoff.
Jeg gjør mitt beste for å lære henne skikkelige drinker.
Hvor er den?
Det er en kontrakt.
Kontrakt for hva?
Kontrakt for salg.
Salg av hva?
Ser ut som et selskap.
Hvordan kan han ha råd til det?
Doull Power Supplies holder seg knapt flytende som det er.
Det er Doull Power Supplies som selges.
Jeg trenger visst en drink allikevel.
Er du fra nord eller sør?
Nord.
Men vi flyktet sørover, og så måtte vi flykte derfra og.
Ikke fortell noen!
Hei!
Hva heter hun?
- Anna. - Anna.
- Si meg, hvor fikk du tak i den vognen? - Boans. Tredje etasje.
Vel, når den tid kommer, må jeg til tredje etasje hos Boans.
Da er du tilbake i Sovjetunionen.
Nei.
Jeg er hos Boans i tredje etasje.
Du skal hjelpe meg å hoppe av.
I dag tidlig.
Sminken.
Virkelig? Nå?
Skal være en del av musikken.
Opptreden min. Sånn som alle artistene gjør nå.
Din musikk? Opptreden?
Pappa.
Du skal liksom lese mye, husk det.
Jeg jobber mye for å bli musiker.
Som Bowie.
Ambisjoner er viktige, sønn.
Men husk hva Mick Jagger sier,
"Du kan ikke alltid få det du vil."
Vi vil bare at du skal være lykkelig, frisk,
trygg og sikker, det er alt.
En god jobb, en karriere, medisin, gir deg det.
Jeg vil ikke dette for deg.
Og jeg vil at min eneste sønn skal ha mulighet til å passe på foreldrene sine
når de blir gamle.
Van lever.
Jeg hørte mamma.
- Jeg er ikke den eneste, pappa. - Nei, Binh...
du er.
Matty, dette vil ikke ta lang tid. Vi er ferdige før klokken åtte.
- Vær så god. - Jeg laget noen notatkort til deg,
så snakk om din utdannelse, barneskolen til videregående,
hvordan du kom inn på lærerstudiet, og hva du studerte der.
Hvem du fikk støtte fra.
Greit, bare,
pass på at du smiler når du snakker, hjelper med tonefallet.
Og hold det kort og godt. Med vekten på godt.
Så ikke utsted en utkastelse, skjønner!
Scotty!
- Gavvo. Ja! - Hvordan går det, kompis?
- Ser godt ut. Fin dress. - Takk.
Du må være Eileen.
Jeg håper du er like morsom som han Mr. Bertrude vi hadde her.
Han var... morsom. Greit. Sett dere ned, vær så snill.
Greit.
- Ja? - Ingen problem, kompis.
- Hjemmet til den bedre halv... - Ok.
- ...og J.R., det er Dallas-kveld i kveld. - Bra jobbet, Pete.
Kos dere med J.R., og så er vi tilbake i morgen, Perth.
95 FM. Det beste fra vesten har aldri vært bedre.
Skru opp radioen. Eileen kommer på.
I kveld, som en del av 150-års jubileet
ønsker vi nok en lokal lærer-helt velkommen.
Hun er en av våre egne, hun er også kvalifisert aboriginer lærer.
Vennligst ønsk Eileen Wilberforce, velkommen.
Takk.
Tusen takk, Gavin.
Nå, Scott Williamson forteller meg at du er et godt eksempel
på hvor langt aboriginer har kommet de siste 150 årene.
Si meg, Eileen, hvor mange år har du kalt Scarborough hjemmet ditt?
Jeg har bodd i Scarborough i 20 år nå.
Du er jo praktisk talt en av oss!
Så?
Jeg ble nylig fortalt at jeg...
ikke måtte glemme fortiden min.
Det har jeg ikke. Jeg har bare ikke snakket om den.
Virket enklere sånn.
Men jeg lærer at det å være taus hjelper...
ingen.
Jeg mente ikke å foreslå.
Selv om jeg har bodd i Scarborough i mer enn 20 år...
er jeg en kvinne fra Binjareb Noongar.
Jeg ble født i en liten by, sørover.
Du har kanskje hørt om stedet, gjennom historiebøkene deres,
"slaget om Pinjarra" i 1834.
Vel, la meg fortelle deg...
det var ikke et slag, det var en massakre.
Det er... litt av en påstand.
Stirling og mennene hans drepte rundt 80 aboriginermenn,
kvinner og barn.
Og gjett hva?
Bare en av Stirlings menn døde.
Min oldefars søstre, de var barn på den tiden...
de ble også drept.
Jeg beklager, jeg... Jeg har aldri hørt det.
Vel...
gjennom generasjoner var det lite fremgang for vårt folkeslag.
Eileen, se på deg, du er... du er blitt lærer.
Ja.
Jeg er bare én av en håndfull her i staten.
Og det er ikke godt nok, er det vel, Mr. Simmonds?
Nå, vil du høre min historie eller ikke?
Vær så snill.
Du ser, Gavin...
gjennom generasjoner var det lite fremgang for vårt folkeslag.
Når jeg var liten...
pleide mamma å dekke meg og søsteren min med svart aske,
hver gang myndighetene ransaket leirene etter barn med lys hud
for å... sivilisere og gjøre til slaver.
De kunne gjøre hva som helst mot oss.
Vi var ikke borgere.
I deres øyner, ved deres lover, var vi bare flora og fauna.
Men det stoppet ikke faren min fra å kjempe for landet sitt.
I første verdenskrig, var han likeverdig på slagmarkene.
Men hjemme, kunne han ikke gå på puben med vennene sine en gang.
Det er bare tolv år siden vi ble borgere.
Og dessverre, var det for sent for min far.
Og slik behandling foregikk over hele Australia.
Når jeg var en ung brud...
levde jeg i mannen min sitt land.
Nydelig, ørkenland i Sør-Australia.
Helt til vi ble drevet vekk til Yalata Mission...
som var et par hundre kilometer unna...
for å gi plass til den britiske og australske regjeringen, slik at
de kunne gjøre sine atomprøver.
Du kjenner kanskje stedet...
Maralinga.
Men, kanskje ikke, for det var veldig topp hemmelig.
Regjeringen nekter for at det har skjedd...
men de prøvene foregikk i over ti år.
Folket til mannen min, var ennå der ut på landet,
ikke vitende om hva som skjedde.
I 1954, gikk mannen min ut for å lete etter dem...
- Tony. - ...for å bringe dem til sikkerhet.
Og jeg ventet...
og ventet på at han skulle komme hjem.
Det gjorde han aldri.
Som andre Anangu-folk, døde han av de bombene.
Og, jeg klarte ikke å bli værende der uten ham, det var for vanskelig, så...
jeg kom tilbake til mitt land,
med min datter på åtte år og min ufødte sønn.
Så brettet jeg opp ermene, og gikk videre.
Og jeg lot fortiden ligge i fortiden.
Jeg bygget opp livet mitt på nytt.
For meg. For dem.
Og det var hardt arbeid, men jeg ble lærer.
Men...
min taushet har kostet meg.
Jeg ser at datteren min er sint på meg på grunn av det.
Hun har alltid prøvd å få meg til å bryte tausheten.
Og sønnen min, har ikke snakket med meg på over et år.
Han er med folket til sin far, tilbake i Maralinga,
og prøver å finne ut av all ødemarken som ble etterlatt der.
Og jeg skjønner nå at...
det er greit å leve og fortelle min sannhet.
For noen ting, er det for sent...
men rett nå føler jeg...
jeg føler meg moorditj...
sterk for å endelig gi det luft.
Så, ja.
Du får bestemme om du mener min historie er et godt eksempel
på hvor langt aboriginer-folket har kommet de siste 150 årene.
Eileen Wilberforce...
tusen takk.
Kommer du?
Hva gjør du med den?
Se på håndskriften.
Gazza var den som kastet den.
Hva?
Ikke vær dum. Det ville han aldri gjort.
Men han gjorde det.
Jeg forstår ikke, hvorfor?
Jeg mener, han... han er som familie til deg.
Til oss.
Hva skal vi gjøre med det?
Ikke oss...
du.
Dette er din kamp. Har vært det en stund.
Du trenger ikke meg for å kjempe for deg. Jeg kan ikke kjempe sånn som deg.
Du er begavet.
For en drittsekk.
Eileen var...
Jeg vet, hun snakket så bra, jeg ante det ikke.
Jeg var der.
I en grøft...
fem kilometer unna bombene.
Ventet på lysglimtet.
Maralinga?
Jeg var bare et barn.
Sto i mitt eget piss.
Min egen frykt.
Du kunne se... du kunne se dine egne bein.
Du så skjelettet gjennom mørket.
Hvorfor har du ikke sagt noe?
Jeg har prøvd å glemme det i årevis.
Flere tiår.
Men jeg klarer det ikke.
Det som skjedde med oss.
Det som skjedde med aboriginer-folket...
med Eileens familie.
Vel, du har visst funnet din kamp.
PRODUSENTENE ANERKJENNER OG RESPEKTERER
ABORGINER-FOLKET OG TORRES STRAIT-ØYFOLKET,
SOM EIERE AV LANDET OG SJØEN DER PROGRAMMET BLE PRODUSERT,
OG VIL VIDERE UTTRYKKE ÆRBØDIGHET TIL FORFEDRENE DERES.
Tekst: Karina Fitjar