Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Момиче с късмет - Не го трий!
Ще ти го напиша пак.
Просто не пипай! - Забравихме зърната.
Бързо ги донеси!
Извинявайте. Нова е.
Как е гостът?
Психологът вече го изнерви.
Съдът не е открил...
... доказателства, че е убийство.
Няма доказателства, това е.
Жена му била болна,
а той я изкарвал на студа. Представяш ли си?
Скапаняк!
Е, щом съдът не е доказал, ние ще го направим.
Сега ми хрумна.
Шефовете не обичат изненади.
Но аз обичам. - Доволни са от успеха на шоуто.
Харесва ли ви? - Готова съм.
Почакай...
Зърната. - Митя...
Уволни я! - То се знае.
Подай ми папката.
Готова ли си? Разбий ги!
Че как иначе? Аз съм момичето с късмет!
А З, Н И Н А
Докато жена ви боледуваше, пушехте ли и пиехте ли?
Да, пиех. Защо питате? - А колко пиехте?
Само го погледнете!
Прилича на австралопитек!
Отговорете ни. Пиехте ли и по колко?
Да, пиех.
Да ремонтираш кораби, е трудно, тежка работа,
влезте ми в положението!
Понякога човек трябва някак да разпуска.
Понякога? - Да, понякога.
Трудно е да се грижиш за болна жена.
Особено на баржа, на която няма добри условия,
а не в апартамент. Всъщност защо живеехте на баржа?
Работата е там, че...
От дете мечтаех да си имам кораб.
Ех, мечти!
Заводът продаваше баржа
и с Надя решихме да продадем апартамента,
да я купим и да живеем на нея. - Момент, правилно ли разбрах?
Продали сте апартамента на жена си.
Лекарите казаха, че Надя има нужда от чист въздух.
За да оздравее по-бързо. - Да.
Вместо да живееш между четири стени,
по-добре на чист въздух.
Все пак и аз душа нося.
Валентин, а къде беше душата ви,
когато извеждахте болната навън, на минус 15 градуса?
Не ви ли беше жал за нея?
Може би сте искали смъртта й?
Планирахте ли това убийство,
или импровизирахте?
Може би ваши приятели са ви подучили.
Убили сте жена си, съзнавате ли?! - Млъкни!
Нищо не знаеш за нас!
Ти нямаш сърце, глупава жено!
Пуснете ме! - Охрана!
Пусни ме! Сам ще вървя!
Истината може да е много жестока.
Можем да си затваряме очите
или да заплатим висока цена.
Това е "Цената на истината".
Може да съм си счупила ръката. - Боли ли те?
Да, силно се ударих.
Утре иди на лекар. - Стига, не си ми майка.
Майка съм ти. Ще ти запиша час.
После ще говорим.
Виж каква снимка! Как ли да се казва?
"Цената на истината". - Точно така.
Погледни колко кръв! - Колко кръв...
Повече кръв... - Повече харесвания.
Добро утро.
Харесвам раменете ти.
Ако ще чукаш, не ме буди.
Ставай, имам само 20 минути.
Прибрах се късно, а и ми е разбит носът.
После ще говорим за това.
Изпразни се в чаша, а после ще си го излея вътре, обещавам.
Бяхме се разбрали.
Много си досаден!
Вдигни се!
Казват, че така се увеличават шансовете.
Май имаш температура. Добре ли се чувстваш?
Тръгвам за телевизията, да оправям снощната каша.
Подпалили сме Инстаграм.
Нина, легнете!
Налага ли се? Правих кръвен тест,
а и казаха, че ръката не е счупена.
Във вашия случай се налага. Легнете и навийте ръкава.
Имате промени в костната структура,
затова ще вземем мъничко кост за допълнителен анализ.
Имате ли алергия към упойка? - Мисля, че не.
Ще усетите убождане.
Боли ли? - Процедурата е безболезнена.
Митя, просто убождане. - Може да усетите леко парене.
Само да не се подмокриш.
Да изчакаме анестезията да подейства.
Добре ли си? - Може да се каже.
Усещате ли този допир?
Започваме. Ако има дискомфорт, кажете ми.
Няма да казваме на никого. Сама ще се справя.
Няма да позволя да ми отнемат шоуто.
Не си се променила от ученическите години.
Но диагнозата е сериозна.
Остеосаркома, втори стадий.
Не можеш да се справиш сама. Трябва да кажеш на Андрей.
Престани! Седни.
Добре, Максимчук, какво ще правим?
Нали няма да умра?
Нито си на зъболекар, нито имаш сополи.
Трябва да искаш да живееш и ще сме трима - ти, аз и Бог.
Лечението на рак е дълъг и сложен процес.
Започва се с химиотерапия.
Няма да казвам на Андрей,
но ще правиш каквото ти кажа.
Ракът е надпревара с времето и трябва да спечелим време.
Ще започнем с химиотерапия.
Четири дни по ред, започвайки от утре.
Утре не мога.
Следващата седмица. - Ти шегуваш ли се?
И, Е, А, О, У.
И-и-и...
Е-е-е...
А-а-а...
Някои жени не бива да стават майки, не сте ли съгласна?
Имах проблеми...
Известни нюанси... - Нюанси?!
Малък нюанс, наречен "биполярно разстройство".
Да, но сега се лекувам.
Лекарите твърдят, че се подобрявам.
Имам право да виждам сина си.
След като го биехте? Пренебрегвахте?
Нито веднъж не го прегърнахте, не го взехте на ръце.
Защо изобщо го родихте?
За да разказвате из телевизиите, че сте майка?
Дали е разумно да отвлечете дете, щом имате биполярно разстройство?
Може би той вече е мъртъв?
Вие защо...
... се държите така?
По-значима ли се чувствате?
Никой ли не ви е обичал?
Може ли?
Ще поседна за малко.
Какво ти е?
Химиотерапия.
Нормално, ако ти е първата.
Защо си в тази вана?
Лекарите ме отписаха още преди две години.
Химиотерапията не ми влияе, резистентен съм.
Това е лек за имунната система.
Купувам го на черно и нощем една сестра ми го инжектира.
Незаконно, но евтино.
А какво ти е? - Лимфом. Да ти покажа ли?
А това какво е?
Денят на смъртта.
На този ден ще умреш ли?
Всъщност никога няма да умра.
Аз съм Антон Безсмъртни. Смъртта ми е приятелка.
Смъртта?
Защо не си намери жива приятелка?
Смъртта е единственото наистина живо нещо в живота.
Е, да.
Как се казваш?
В смисъл? - В нормалния смисъл. Името ти?
Аз съм Нина Сокил.
Не гледаш ли телевизия?
Някаква тв принцеса ли си?
Майната ти.
Чакай...
Пусни ме!
Остани да попушим.
От трева ми призлява.
Сега ти се гади.
Тревата ще те отпусне.
Гарантирам.
Какво има?
Страх ли те е от мен?
От нищо не ме е страх.
Тогава се отпусни.
Знаеш ли, че и динозаврите са имали рак?
В смисъл? - В костите им открили червен ахат.
Ахат?
Оказало се рак на костите. Когато умреш,
след милион години от теб ще остане скелет от ахат.
Внимателно.
Маша!
Здравей. - Здравей.
Запознайте се. Нина Сокил.
Нина, това са Маша.
Наташа и Коля. - Здравей.
Маша е в ремисия и ръководи група за подкрепа.
Ти сериозно ли? - Трябва да идваш тук.
Идвай. При нас е хубаво, нямаме правила,
никой не ти рови в душата, само си говорим.
И гарантираме анонимност. Ако е нужно.
Един вид всеки може да пипне рак? Олеква ли ви?
Като говорим за това, олеква, да.
Няма да ви бърша сополите.
Сектата ви не ме интересува. Извиках си такси.
Изчистете ниските вибрации от живота си.
Всичко, което е наоколо ни, е и вътре.
Започнете от храната.
Трябва да приемате възможно повече зелени храни:
грах, зелена салата, броколи...
Колкото повече зелено ядете,
повече негативна енергия ще напуска живота ви.
Отървете се от всичко негативно.
Вашите мисли и емоции са материални.
Ако сте нещастни с някого,
сега е моментът да се сбогувате с него.
Почистете дома си. Чистотата носи вътрешна чистота.
Вие сте ценни за себе си и цялата Вселена ви обича.
Здравей.
Ужасно съм уморен.
Как беше командировката ти?
Нормално.
Какво е станало с хладилника ни?
Тези американски ситкоми
не се снимат пред публика.
Местят се от една локация на друга.
Къде е всичката храна?
В хладилника е, напазарувах.
Има само трева.
Зеленото изкарва негативната енергия от организма.
Грах, броколи, зелена салата.
Така, значи.
Шефовете се оплакват от теб.
Знаеше ли?
Нина...
От сметката ни липсват пари.
Искаш ли да ми кажеш нещо?
Взех пари за майка ми. Ще ги възстановя.
За майка ти? - Да.
Защо си ядосан? Ето какво ще направим.
На "седем" вдишваш,
на "седем" издишваш.
Чисти вибрации. - Чисти вибрации?!
Виж какво, вече цял месец
началството ме тормози заради "Цената на истината",
а твоят ден как мина?
Прекрасно.
С Андрей сигурно сте много щастливи.
Детето е голямо щастие, много се радвам за вас.
Все работите, а истинското щастие е в друго.
Сигурно си мислите, че е ад,
но това са най-щастливите ви дни.
Едно мъничко същество винаги ще е с вас,
ще ви нарича "мамо"...
Върви на майната си!
Моля?
Върви на майната си!
Махай се! Истинско щастие! Махай се оттук!
Какво стана?
Какво й направи? - Много говори. Уволни я!
Късметче...
Това никак не ми харесва.
Нина...
Какво ти е на лицето?
Каква е тази Мона Лиза?!
Не се ли умори...
... да гониш всички?
Скоро тук няма да остане нито един стилист.
Ето така.
Хубавата ми тя...
Талантливото ми момиче...
Ти си моето момиче с късмет.
Какво става с теб?
Какво има?
Какво ти е?
Нина...
Какво ти е?
Нали помниш, че ме изследваха?
Не.
О, не...
Не, не, не...
Съжалявам.
В такъв случай... ще спрат ли предаването?
Защо да го правят?
Не, не. Просто...
Всички ме дразнят и непрекъснато ми се гади.
И сякаш под кожата ми лазят мравки...
Като някакви спазми, не знам.
И не мога да спя.
Всичко ще бъде наред.
Разбира се.
Да ти се намира трева?
Ама че работа...
Само кокаин имам. - Как можа?!
Нина... - Стига.
Да вървим.
Да са по-бледи.
И искам крупен план.
Крупен план, казах.
Нина, наред ли е всичко?
Много си бледа. Гримьор!
Погледни, звездата ни е бледа.
Добре ли се чувстваш?
Кафе! Момичета, донесете кафе!
Алина, донеси на Нина кафе.
Можеш ли да работиш?
Добре ли си? - Да. Разбира се.
Сменяме светлината и работим!
Стига си спорил, влизай.
Не се стеснявай, не си дете. Хайде, влизай.
Стой тук и тихо, пази тишина!
Тихо! Сега ще се събуя и с теб отиваме...
Здравей. - Ей сега. Запознайте се.
Това е Андрей.
Андрей, това е...
Повърна върху обувките ми!
Може и да ги напишкам. - Къде се натряска така?!
Влизай тук.
Не гледай.
Искам музиката да е трагична, да е толкова скръбна,
че всички да са...
Всички да са тъжни. Нещо като...
Студено е, независимо с кого си...
С когото и да си...
С когото и... - Пий! Пий, пий!
И задължително ме кремирайте
и пръснете праха ми над океана.
Не над Днепър, а над океана.
И чайките да плачат.
И фиордите. Толкова е трагично, че всички плачат, всички.
А кои "всички"?
Трябва да поканим хора.
Задължително ще поканим Митя.
Също и директора на телевизията. Няма как.
А стилистка?
Помниш ли как се казва стилистката? Не?
Както и да е.
А ти не идвай, не искам да те виждам на погребението си.
Митя ще организира всичко, само той ме обича.
Свърши ли?
Хората с характер като твоя
умират последни.
Свърши ли? - Да. Лягам си.
Имам рак.
Направо омар!
Също става.
Какъв ти рак?!
Писна ми от номерата ти!
Рак на костите. Остеосаркома, втори стадий.
Не си представяше така живота ни, нали?
Аз щях да водя свое предаване, да имаме дете, а какво стана?
Кога разбра и къде?
Резултатите излязоха преди месец.
Ходих при д-р Максимчук.
Той знае? - Помолих го да не казва на никого.
Защо?
Защо не ми каза?
Ние говорим ли си изобщо?
Мислех, че имаш любовник.
Защо се смееш?
Всичко е смешно.
Аз съм смешна, ти, ние,
имам най-смешния любовник на света и правим смешна любов!
Пусни ме!
И динозаврите са имали рак!
И велоцирапторът, и бронтозавърът!
Ще имам ръце от ахат, крака от ахат,
сърце от ахат... Пусни ме!
Не се перчи! Ти нямаш сърце.
Студено ми е.
Да, това ми харесва. - Нали?
Да, яко.
Здравей. - Здравей.
Аз съм Нина Сокил и съм алкохоличка. Нещо такова ли е и тук?
Ето, дойдох. - Ами седни.
Може ли и аз да пия вино?
По време на химиотерапия не може.
Вие как пиете? - Това е сок.
Добре, но аз искам да пия вино.
Така да бъде.
Ще ти налея вино.
Исках да те попитам нещо.
Три дни след химиотерапията се чувствам все по-зле.
Може лекарите да са объркали дозата, знам ли.
На третия ден интоксикацията е най-висока, после минава,
а след 21 дни - отначало.
Така ли е и при теб?
Четири дни химиотерапия...
И колко пъти така? - При всеки е различно.
При теб как беше? - 32 пъти.
Как го издържа?
Просто исках да живея.
И на теб ти го пожелавам.
Вижте кого ви водя! - Антон!
Здравейте!
Здравей. Радвам се да те видя.
Как си?
Антон! - Слагай я.
Нека дойдат и останалите... - Да пием за Антон!
Живей вечно!
Това беше моето вино.
Толкова отдавна ми се пиеше истинско вино!
Допий го, няма да пия от тази чаша.
Много се извинявам! - Защо си такава зла?
Какво точно правите тук?
Нали взаимно се подкрепяте, говорите за рака,
но явно само си правите купони.
Страх ви е да погледнете истината в очите ли?
Нас ли ни е страх? А може би ти се страхуваш.
Какво?!
Искаш да си говорим за рака? Добре, хайде.
Я да видим... Повръщаш и живееш в страх, че умираш,
лекарите са гадове, приятели и роднини ти обръщат гръб,
няма пари и няма откъде да вземеш...
Друго? - Запек.
Миглите ти се слепват. - Само на Наташа.
Косата ти окапва.
Празнуваме деня на смъртта ми. Трябваше да умра преди 2 г.
Чуйте едно мое стихотворение... - Наташа!
Започвай! - Коля, пусни музика!
Хайде да потанцуваме.
Антон, ела. Ела да танцуваме.
Отпусни се. Просто се отпусни.
Вие сериозно ли?! Наистина ли искате да скочим?
Виното е забранено, но това е позволено, така ли?
Кой каза, че е позволено?!
Мястото свободно ли е?
Може да е заето, да го пазиш за приятелка.
Пошегувах се. Не сме в маршрутка да си пазим място.
Наташа, не ми плаши пациентите!
Миколаевна, жената ми е приятелка. - Аз?
Скъпа, лекът против гадене ще подейства
и ще идеш да си легнеш.
Лягайте и почивайте.
Няма да ти олекне, но кока-колата помага, вземи.
Не искам.
Дай ми.
Това мъжът ти ли е?
Късметлийка си. Значи те обича.
Лекарите ми казаха: "Докато имаш пари, ще живееш."
Мъжът ми отиде да работи като шофьор на тир,
не съм го виждала от месеци.
Заедно сме от десети клас.
Така съм се затъжила за него!
Той скоро ще се върне и ще заминем за Париж.
Ах, Париж!
Ще те попитам нещо.
Кой те облича така?
В смисъл?
Толкова си... цветна.
Усещаш ли миризмата тук?
Като в морга, мирише на смърт.
За химиотерапията се обличам като за празник.
Не се държа, сякаш съм дошла да мра или вече съм мъртва.
Така и на мен ми е по-весело, и на околните.
Извинявай, че онзи ден се държах така грубо.
Я стига, нищо не е станало.
Навремето работех на пазара, готвех за работниците.
Когато се разбра, че имам рак,
се уплашиха и спряха да поръчват при мен.
Тогава много се разстроих, но сега...
Вече нямам време за такива тревоги.
Не се притеснявай, при всички е така.
Пак ще порасне.
И аз тъгувам по косата си,
дори й посветих стихотворение. Сега ще го чуеш.
"Аз и глухарчето".
То има свой живот, аз - мой,
но помежду ни има нещо общо.
След химиотерапията косата окапа. Може би има връзка с това
колко безтегловна е тя.
Вчера - радостни дни,
днес - умора.
Или бяла болка,
полет в неизвестното,
но нали това е нейната роля.
Това е то, неизбежност.
Просто тъгувам.
Съвсем не си приличаме и все пак...
Извинете, че закъснях.
Нина дойде. - Ей сега.
Какво означава това? - Нина...
Моето момиче с късмет...
Харесва ли ти твоята заместничка?
Голяма фенка съм ви. Радвам се, че успяхте да дойдете.
Казаха ми, че боледувате, но за мен е голяма чест...
Какъв е този цирк? - Андрей трябваше да те предупреди.
Ставай, мила, и излез оттук.
По-бързичко... Вън! - Нина...
Това е моето шоу!
Моето!
Света!
Но вие имате...
... онази болест с "р"...
Която започва с "р"?
Имам рак.
Не трипер, не гонорея, не грип, не сополи,
а рак, мамка му! Не е заразно.
Кажи "рак".
Хайде, скъпа, кажи го, да те чуя.
Рак! Лесно е, само три букви.
Рак! Да го кажем заедно. Рак!
Рак! Разбираш ли? Рак, мамка му, просто рак!
Нина, много те моля...
Прибирай се вкъщи. - Какво?!
Ще се възстановиш, ще се върнеш...
Всички искаме да си здрава.
Вземи.
Ти ли беше?
Ти ли каза на всички?
Направих го за твое добро.
Ще наберем точки покрай болестта ти
и ще се завърнеш като кралица.
Хайде. Нали си моето момиче с късмет!
Дано гориш в ада!
Твое решение ли беше? - Не, но го подкрепих.
Майната му на живота ми, а?
Знаеш, че съм прав.
Остави багажа и ела да вечеряме.
Предстои ти още лечение.
Къде отиваш? - При мама.
При майка ти? - Да.
Къде? На гробището?
Знаеше, че е починала и не ме попита как съм.
Ти знаеше.
Сега ми отнемаш смисъла на живота ми!
А аз имам ли място в живота ти?
Не тръгвай, умолявам те.
Пусни ме!
Какво стана?
Спокойно, няма нищо.
Потърпи малко.
Ще те върна на работа.
Не те обичам.
Знам.
Това е патологична фрактура.
Налага се екзартикулация. Подгответе операционната.
Какво ми е?
Помолих те да си пазиш ръката.
Съжалявам.
Само кажи, с всичко сме съгласни.
След фрактурата раковите клетки отиват в кръвта,
в меките тъкани, и трябва да ги спрем.
Само кажи, парите не са проблем.
Става дума за това да спасим живота й.
Бодя, нали ще ме спасиш?
Бодя, Бодя...
Не се тревожи.
Тук съм.
Как така? Защо?
Сега ще заспиш и всичко ще бъде наред.
Готова ли си да заспиш?
За нищо не се притеснявай.
Сега малко ще се замаеш. Хайде, затвори очи и заспивай.
Какво има там?
Къде там? - Ръката ми.
Там вече няма ръка.
Това е превръзка, под нея има рана,
но скоро ще зарасне,
след две седмици ще свалим конците.
Усещам я...
Усещам ръката, мърдам пръстите...
Ей сега. Само спокойно. - Боли.
Не може така.
Какво не може?
Сестрата каза, че се възстановявам.
Нина, погледни надясно. - Какво има там?
Нина, погледни надясно!
Как си? Как са останалите?
Ще продължим сами, благодаря.
Маша, какво правиш?
Погледни реалността в очите, или тя и занапред ще те мачка.
Няма кой непрекъснато да ти бърше звездния задник.
Можеш и сама. И погледни най-сетне надясно!
Добре. Тогава ще си смърдя.
Който не протегне ръка, не получава бонбон.
Така казват.
Ти си като дебела стриптийзьорка, която огъва пилона.
Така ли? Защо го огъвам?
Нали всичко ти е наред с ръката?
Ето ти легена, вземи го, измий се.
Сама! Хайде, Нина, измий се сама.
Хайде, действай.
Ето, можеш.
Сигурна ли си?
Е, добре.
Дръж се, малката. Знаеш, че те обичам.
Да вървим.
Още малко.
Наташа! - Внимавай!
Антон, дай на мен.
Всеки сам си носи багажа.
Не се събувайте.
Кухнята натам ли е?
Малко да поседна.
Зън!
Мислех, че живееш като принцеса.
Дай да ти помогна.
Благодаря.
Това ти като малка ли си?
Хубаво момиченце.
Вижте я колко е красива.
Бъдещата звезда.
Не ти ли прилича на момче? - Малко.
Нина, подредихме ти нещата...
Да си вървим, а?
Останете още малко.
Дай ми един кичур.
Виж ме! - Какво правите?!
Смешно е, виж.
Всички сме минали през това.
Много ще ти отива, имаш хубава форма на черепа.
Моля те.
Хубава си. И всичко ще бъде наред.
Ако се притесняваш, ще ти оставя перчем
и ще го сресваш насам.
Изобщо няма да се вижда.
Режи и тук! - Страшно красива си.
Клоун в оставка.
Стига сте ми се подигравали. - Нищо ти няма.
Тук може да си направи татуировка, като на Антон.
Каква татуировка?! - Яко!
Не мрънкай и не се надувай!
Ще го запомня, благодаря. - Принцесо, виж.
Това си ти, а това...
... сме ние. Ние те пазим.
Всичко ще бъде наред.
Ще видиш.
Много си смешна. - Снимка!
Епични снимки, ще ги показваш на внуците си.
Ужас!
Тихо, тихо! Стегнете се!
Не влизам в кадър. - Надигни се!
Как е? - Нищо не усещам.
Сега ти. - Изобщо не ми действа.
Само не пий водата.
Хайде, вдишай.
И задръж.
Какво усещаш?
Не било действало!
Наташа!
Коя е тази хубава жена?
Това е майка ми.
Тя почина.
Преди една година.
На никого не казах.
Тук е страхотно! - Хайде, отвори широко уста!
Някой има ли огледалце?
Не. Защо?
Нали ти обещах звезден живот!
Да, искам. Какво да направя?
Нина, звездният живот не е за нас.
Последният подарък от Митя. Прави се с банкова карта.
Сега го разстиламе...
И вдишваш през носа. Смъркаш. Ей сега.
Антон, ти искаш ли? - Той не иска. И ти недей.
Ще бъде весело. - Никой няма да смърка!
Маша, не теб те изритаха от работа, нямаш коса и ръка
и се мотаеш с пропаднали приятели. Запушваш едната ноздра...
Маша! - Наташа, дръпни се.
Нина, ела. - Антон, ела при мен!
Изчезвай.
И нашият живот не е лек, в случай че не си забелязала.
Не само ти си загубила много. Защо все се съжаляваш?
Имах живот, а сега е руина.
Опитвам се да свикна, да сме приятели...
Опитваш се да дружиш с нас?
Нина се опитва да е приятелка с нас!
Не се хващай за думата. - Не сме ти на нивото ли?
Маша! - Какво стана, смръкна ли?
Изсмърка почти всичко!
Наташа, чуваш ли ме? - Викай такси, отиваме в болницата.
Върви по дяволите със звездния си живот!
Маша! - Идвам!
И, Е, А, О, У.
Нина, как се чувстваш?
Плешива и без ръка.
Харесва ли ти тук?
Отвратително е.
Защо не каза на никого за смъртта на майка си?
Просто не се справям психически.
Страх ме е.
Престанете!
Престанете, стига!
Престанете! Престанете!
Моля ви, престанете!
Нина... - Нина...
Стандартната химиотерапия не даде резултат.
Сокил, чуваш ли ме?
Химиотерапията не подейства.
Нина, чуй ме...
Докторе... - Да?
Как така...
... не е подействала?
Какво каза, помниш ли?
Че всичко ще бъде наред.
А тя все пак умира?!
Свързах се с колеги в чужбина.
Има едно експериментално лечение.
Но химически е много агресивен и токсичен.
В сравнение с химиотерапията.
Сърцето й може да не издържи.
Но все пак е шанс.
Какво ми казваш? Че тя...
Че все пак може да...
Нина,
помниш ли какво ти казах, когато дойде при мен за първи път?
Че трябва да искаш да живееш.
И тогава ще сме... - Трима.
Да, трима.
Бог е с нас.
Или Вселената.
Но раковите клетки побеждават, нали?
Никой не иска да умира,
но в крайна сметка се случва.
Нина!
Нина...
Нина, Нина, Нина...
Аз съм Нина Сокил
и в днешното ни вечерно шоу
ще говорим за рака
и за това как той ме уби.
Какво става тук?
Здравей. - Наташа, не спирай!
Местим се, затова не те каня да седнеш.
Няма да сядам, дойдох да се извиня.
За какво се извиняваш?
Аз съм лош приятел,
заради мен на Наташа й беше зле.
Наташа е голяма жена, сама отговаря за себе си,
а ти си като влак, който лети право към ада.
Не се лекуваш, нищо не правиш, просто седиш и се погубваш.
Маша...
Маша!
Права си. Аз съм влак, който лети към ада.
Цял живот съм така. Това е любимият ми маршрут.
Искам да се науча да живея другояче,
но още не знам как.
Стоя пред теб и търся помощ.
За да търсиш помощ, трябва първо да си жив.
Извинявай...
Какво има, насмърка ли се?
Не е смешно! - Не се и смея.
Желая ти хубав живот, принцесо.
Наред ли е всичко? - Да, но лекарството е силничко.
Прибирам се.
Ще отида с него. Антон!
Тук ли живееш?
Красиво е.
Мама продаде апартамента ни, за да има пари за лечението ми.
Приятели ме пуснаха тук, докато клубът е затворен.
Антон, как си?
Антон...
Намери ли пари за лекарства?
Гост съм в предаването ти ли?
Ще ти дам парите, чу ли?
Давам на смъртта само каквото сам съм спечелил.
Това е глупаво.
Майка ми си има само мен.
Поне нещо да й остане, като си ида.
Повече никакви пари на вятъра.
Ти си Антон Безсмъртни, не можеш да умреш.
Трябва да живееш.
За какво?
Ами...
Не знам.
За да търсиш помощ, трябва да си жив, помниш ли?
Толкова си красива!
Днес - умора
или бяла болка,
полет в неизвестното...
Плъзнаха хейтърите в интернет.
Пишат, че сме просяци и че не изглеждаме болни.
Но все пак събрахме почти 30 бона. - Ще стигнат ли?
А знае ли се кой е купил стихотворението ми? Не?
Наташа,
аз го купих.
Нина, кажи честно,
стиховете ми са боклук, нали?
Мълчи, Нина! Умолявам те, мълчи!
Антон, кажи й. - Нека каже.
Стиховете ти са посредствени, но на мен много ми харесват.
Сериозно? - Честна дума.
Благодаря ти.
Хайде да се прегърнем. - Прегръдка!
И с Антон. Маша, ела при нас.
Гушкане като гълъбчета.
Хайде, ела при нас. - Любовна прегръдка!
Прегръдка! Внимателно!
Следващият експонат е скица за татуировка, дело на нашия Антон.
Той е забележителен художник.
Този портрет на гологлава жена
бе купен от музиканта Валерий Харчишин.
Валерий, ела при нас, моля.
Вълнувам се, защото това ще е първата ми татуировка
на такава красива,
не гола, но гологлава жена. - Да.
Която много прилича на теб. - Наистина много прилича.
Образът от реалния живот ли е? - От ума ми.
Прилича на робота София. - Може нещо да се е пообъркало.
Прилика има, но аз съм художник и това виждам.
Може да се договорите и за татуировка.
Приятели, припомням ви, че благотворителният ни аукцион
е посветен на нашия скъп приятел Антон Безсмъртни
и всички събрани средства ще отидат за лечението му.
Благодарни сме на всички присъстващи.
Аз също се включих в аукциона
и купих един от експонатите - стихотворение на Наташа.
Наташа още не е дошла, вероятно ще закъснее,
но непременно ще дойде и ще прочете стихотворението.
Платила съм за него и искам да го чуя.
Последният ни експонат е много важен -
интервю с нашата звезда Нина Сокил.
Аз го купих.
В такъв случай имате право да зададете първия въпрос.
Маша...
Съжалявам.
Тя си отиде.
Нина...
Момент.
Това е адска отрова.
Изгаря всичко отвътре.
Просто не разбирам
защо минахте през всичко това, щом не действа.
Не на мен,
на вас ви е трябвало.
Един вид: "Направихме каквото можахме,
напълнихме я с киселина и с ядрено гориво чак до ушите,
но тя все пак почина.
Но се справихме добре, о, да!"
Тук всички сте големи юнаци,
та нали спасявате живот!
А аз, жалката, само ви преча.
А Наташа спасихте ли?
Какви й бяха шансовете, докторе?
Разкажете за нашето шибано вечерно шоу,
да чуе цялата шибана страна...
Имаш чудовищен характер.
Невъзможно е човек да те обича.
Мислиш, че с теб е лесно ли?
И не говоря за сега,
сега си Нина Бедствието.
Говоря за преди. Тогава идеална ли беше?
Не ми го причинявай.
Не си отивай по този начин, не се предавай.
Не искам да стоя и да казвам на всички,
че си умряла. Нямам сили.
Стегни се, моля те, умолявам те, и се бори докрай!
Не мога, просто не мога...
Наташа знаеше истината.
Знаеше, че това е краят, но се бори до последно.
Знаеш ли защо?
Искаше да отиде с мъжа си в Париж.
Тя искаше да живее.
Тя нямаше шансове, а ти имаш.
Мъчно ми е, че сега не е на твоето място.
Не искаш да се лекуваш?
Имаш това право като пациент.
Върви си и умри.
Със сигурност ли искате да скочите?
Не, не съм сигурна.
Не го искам.
Но ще го направя.
Превод ПОЛИНА НИКОЛОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО