Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
SREČNICA
Ne izbriši. -Še enkrat ti bom napisal.
Samo ne dotikaj se. -Pozabili smo bradavice.
Oprostite. Nova je.
Kako je z našim gostom?
Psiholog ga že pripravlja.
Sodišče nima dokazov,
da gre za umor.
Nimajo dokazov, to je to.
Njegova žena je bila ves čas bolna, on pa jo je peljal na mraz.
Si lahko predstavljaš? Bedak.
Če sodišče nima dokazov, potem jih moramo najti mi.
Idejo imam.
Naša uprava ne mara presenečenj.
Jaz pa jih, to je pomembno. -Zelo zadovoljni so z vami. Vam je všeč?
Pripravljena sem.
Počakaj.
Bradavice.
Mitja.
Odpusti jo. -Seveda.
Daj mi papirje.
Si pripravljena? Zažigaj. -Drugače ne more biti.
Srečnica sem.
SREČNICA
Ste kadili in pili, ko je vaša žena ležala bolna?
Ja, pil sem. -Koliko ste pili? -Zakaj?
Poglejte ga, kot neandertalec izgleda.
Preprosto povejte, ali ste pili in koliko.
Ja, pil sem. Popravljanje ladij ni lahko delo.
Težko je, razumeti morate.
Tu in tam sem se moral sprostiti. -Tu in tam?
Ja, tu in tam.
Razumem. Težko je skrbeti za ženo, priklenjeno na posteljo.
Posebej na barki, na kateri so slabe razmere.
Mimogrede, zakaj živite na barki? -Takole je.
Od otroštva sanjam o svoji barki. -Sanje.
Ja. Tovarna je prodajala barko.
Prodala sva stanovanje in kupila barko. -Sem prav razumela?
Prodali ste ženino stanovanje? -Ja, zdravniki so ji priporočili svež zrak.
Da bi hitreje okrevala. -Ja.
Nekaj je živeti notri, drugo pa na svežem zraku.
Tudi jaz imam dušo. -Dušo! Valentin, povejte nam.
Kje je bila vaša duša, ko ste Nadjo vrgli ven na -15 °C?
Se vam ni smilila? Ste želeli najboljšo smrt za Nadjo?
Nebolečo? Ste umor načrtovali ali se je zgodil spontano?
Ali so vam prijatelji povedali, kako to naredite?
Svojo ženo ste umorili, razumete to? -Utihni!
Nič ne veš o naju. Mrha brezčutna.
Nadje se nisem dotaknil. Pustite me! -Varnostniki! Pokličite policijo!
Resnica je včasih zelo surova.
Lahko zamižimo in se pretvarjamo, da je ne vidimo, ali plačamo visoko ceno.
"Je to cena resnice?"
Kot bi si zlomila roko. -Te boli?
Ja, udarila sem se. -Jutri moraš k zdravniku. -Nehaj, nisi moja mama.
Sem. Jutri te bom naročil na pregled. -Pozneje bova govorila.
Poglej to fotografijo. Kaj naj napišem?
No... Cena resnice. -Seveda. -Poglej, koliko krvi.
Koliko krvi... -Več krvi. -Več zdravil.
Dobro jutro.
Obožujem tvoje rame.
Če me boš jebal, me ne budi. -Vstani, še 20 minut imam.
Se hecaš? Zelo pozno sem prišla domov. In nos imam poškodovan.
O tem bova pozneje.
Poslušaj, masturbiraj v kozarec, jaz pa bom to pozneje vnesla vase. Obljubim.
Hej... Dogovorila sva se.
Nadležen si.
Dvigni noge.
Saj veš, kaj pravijo. To poveča možnost.
Vroča si. Si dobro?
Pozabavat se grem s tvojo sinočnjo oddajo.
Vsi govorijo o tvojem obrazu. -Nina, prosim, lezite.
Je to nujno? Na analizo krvi sem šla in nimam zlomljene roke.
Ja, v vašem primeru je nujno. Lezite in slecite rokav, prosim.
V strukturi kosti je nekaj sprememb. Potrebna so dodatna testiranja.
Ste alergični na kakšno vrsto anestezije? -Mislim, da ne.
To je majhna injekcije. -Boli? -Postopek je skoraj neboleč.
Mitja, daj no. To ni nič. -Mogoče bo malo zapeklo.
Ne podelaj se v hlače.
Počakali bomo, da anestezija začne učinkovati.
Si dobro? -Ja.
Tako. -Čutite kaj, ko se vas tu dotaknem?
Začeli bomo. Če vas bo bolelo, kar povejte.
Dajmo, zdržite.
Nikomur nič ne povej, to lahko sama rešim.
In nočem ogroziti svoje oddaje.
Niti malo se nisi spremenila od šolskih dni.
Toda to je zelo resna diagnoza.
Osteosarkom, drugi stadij. Ne moreš sama. Povedati moraš Andriju.
Nehaj. Sedi.
V redu.
Kaj moram narediti? Ne bom umrla, kajne?
Nisi pri zobozdravniku, nisi samo prehlajena.
Želeti si moraš živeti. Takrat bomo trije.
Veš... Zdravljenje raka je dolg in zapleten postopek.
Prvi korak je kemoterapija.
Andriju ne bom nič povedal.
Toda narediti moraš vse, kar ti rečem.
Rak je dirka s časom. In dobiti jo moramo.
Torej... Začeli bomo s kemoterapijo.
Trajala bo štiri dni. Začnemo jutri.
Ne, jutri ne morem. Začeli bomo naslednji teden.
Sokil, me zafrkavaš?
Nekatere matere ne bi smele rojevati. Se strinjate?
Imela sem nekaj težav...
Bili so odtenki. -Odtenki? Majhen odtenek, imenovan bipolarna motnja.
Ja, toda zdravim se.
Zdravniki so potrdili, da sem bolje, in...
Pravico imam videti sina. -Po tem, ko ste ga tepli in ignorirali?
Niti enkrat ga niste objeli ali držali v naročju.
Zakaj ste ga rodili? Da pridete na TV in govorite, da ste mama?
Kaj mu lahko daste? Res je zrelo, da bolni ugrabite otroka.
Mogoče kje leži mrtev.
Zakaj... to počnete?
Se bolje počutite?
Vas nihče ni imel rad?
Lahko?
Tu bom malo sedela.
Kaj ti je?
Kemoterapija. -Po njej je vedno tako. Je zate prvič?
Ja. Zakaj si v kadi?
Zdravniki so me odpisali pred dvema letoma.
Name kemoterapija ne učinkuje, odporen tip sem.
Nezakonito zdravilo si vbrizgavam ponoči. Medicinska sestra mi pomaga.
Katerega raka imaš? -Limfom. Bi rada videla? -Ne.
Kaj je to?
Dan smrti.
Boš umrl na ta dan?
Teoretično sploh ne bom umrl.
Sem Anton Nesmrtni. Smrt je moje dekle.
Smrt?
Nisi mogel najti žive punce? -Smrt je edino, kar je v resnici živo.
Ja.
Kako ti je ime?
V katerem smislu? -V normalnem. Kako ti je ime?
Nina Sokil.
Ne gledaš televizije?
Si nekakšna TV-princesa?
Jebi se.
Čakaj.
Pusti me.
Kadila bova. -Ne, po travi mi je slabo.
Že zdaj ti je slabo.
Po travi ti bo bolje.
Resno. Daj, no.
Kaj si?
Se me bojiš?
Ničesar se ne bojim. -Torej se sprosti.
Veš, da so dinozavri zboleli za rakom?
Kako to misliš?
Znanstveniki so v njihovih kosteh našli rdeči ahat.
Ahat?
Dokazali so, da je to kostni rak.
Ko boš umrla, se boš čez milijon let spremenila v okostje iz ahata.
Previdno.
Maša!
To je Nina Sokil.
Nina, to ja Maša. Nataša, Kolja. -Živjo.
Maša je v remisiji. Vodi skupino za podporo pacientom.
Bodja, resno? -Morala bi prihajati sem.
Pridi, pridruži se nam. Lepo je. Ni pravil, samo pogovarjamo se.
In anonimno je, če je zate to pomembno. -Za rakom lahko zboli kdorkoli.
Je zato znosnejši? -Ja, ko se pogovarjamo.
Ne mislim reševati vaših problemom. Vaša sekta me ne zanima. -Nina...
Poklicala bom taksi.
"Znebite se slabih življenjskih vibracij.
Vse, kar je zunaj, je prav tako notri.
Začnite s prehrano. Morali bi jesti več zelenega.
Grah, zeleno solato, brokoli...
Več ko pojeste zelenega, več negativne energije se znebite.
Znebite se negativnega. Vaše misli in občutki so materialni.
Če vas nekaj dolgo onesrečuje, je čas, da se tega znebite.
Očistite svoje stanovanje.
Čistoča okrog vas pomeni tudi čistočo v vas.
Samo sebe imate. In vesolje vas ljubi."
Živjo. -Živjo.
Zelo utrujen sem.
Kako je bilo na službenem potovanju? -Dobro.
Kaj se je zgodilo s hladilnikom?
Veš, da ameriških humorističnih serij ne snemajo pred občinstvom?
Odhajajo z enega kraja na drugega. -Nina.
Kje je vsa hrana? -Vse sem kupila, v hladilniku je. -Ne.
V hladilniku je samo trava.
Pomembno je jesti veliko zelenega, da se znebimo negativne energije.
Grah, zeleno solato, brokoli...
Uprava TV-kanala se pritožuje nad tabo.
Si vedela?
Nina.
Z najinega računa je izginilo nekaj denarja. Mi imaš kaj povedati?
Denar sem vzela za mamo. Vrnila ti ga bom. V redu?
Za mamo? -Ja.
Zakaj si tako jezen? Tako. Vdihni in štej do sedem.
Izdihni in štej do sedem.
Čiste vibracije... -Čiste vibracije? -Ja.
Uprava mi ves čas teži zaradi tvoje cene resnice.
Kakšen dan pa si imela ti?
Prečudovit.
Z Andrijem sta gotovo zelo vesela.
Otrok je pravi blagoslov. Res sem vesela za vaju.
Ves čas ste na snemanju. Toda prava sreča je v nečem drugem.
Zdaj vam je gotovo težko, toda to so v resnici najsrečnejši dnevi v življenju.
Predstavljajte si, ko vam to bitjece reče "mama"... -Jebi se.
Prosim?
Jebi se. Rekla sem, da odjebi! Ven!
Kaj se je zgodilo?
Kaj si ji naredila? -Preveč govori. Odpusti jo.
Srečnica moja... To ni nikakršna sreča.
Nina.
Kaj je s tvojim obrazom? Kdo je ta Mona Liza?
Se nisi naveličala odpuščati ljudi?
Zmanjkalo nam bo vizažistk.
Deklica moja nadarjena.
Ti si moja Srečnica.
Kaj se dogaja s tabo?
Kaj je narobe?
Nina.
Kaj ti je?
Se spomniš tistega pregleda? -Ne.
Ne.
Ne, ne. -Raka imam.
Bodo ukinili oddajo? -Ne. Zakaj bi jo?
Vsi mi gredo na živce.
In ves čas mi je slabo. Ves čas čutim mravljince in krče imam.
Ne morem spati.
Bo vse v redu?
Seveda.
Imaš travo?
Samo kokain. -Saj ne boš...
Tako. -To je to. Greva.
Zadušite malo svetlobo. In snemajte od blizu.
Rekel sem "od blizu"!
Nina, si dobro?
Zelo bleda si. Vižazistka!
Poglej, tvoja zvezda je bleda.
Si dobro?
Kava. Punce, prinesite nam kavo. -Alina, prinesi Nini kavo.
Lahko delaš?
Ja, seveda.
Spremenimo osvetlitev.
Vstopi, čakaj in bodi tih.
Tiho, ne povzročaj hrupa.
Tiho. Sezuvam se in...
Živjo. -To je Andrij.
Andrij, to je...
Prekleto. Nina! Pobruhala si mi čevlje. -Nanje se lahko tudi polulam.
Kje si se tako napila?
Ne glej.
Hočem, da je glasba tragična, boleča...
Da bodo vsi žalostni.
"Hladno je... S komerkoli si...
S komerkoli si..." -Pij, pij!
Hočem, da me upepeliš. Moj pepel raztresi v morje.
Ne v jebeni Dneper.
Galebi bodo jokali. In fjordi... Tragično bo, vsi bodo jokali.
Ja. In kdo so vsi? Povabiti morava ljudi.
Gotovo bova povabila Mitja.
Povabila bova direktorja kanala. To je obvezno.
Vizažistko?
Se spomniš, kako je ime vizažistki?
Veš, ni ti treba priti. Nočem te na svojem pogrebu.
Naj Mitja vse organizira. Edini me ima rad. -Si končala?
Veš, ljudje s tvojim značajem umrejo zadnji.
Si končal? -Ja, spat grem.
Raka imam.
Žival? -Tudi to je možnost. -Kakšnega raka?
Ob pamet si me spravila s svojimi izpadi.
Raka kosti. Osteosarkom, drugi stadij.
Najinega življenja si nisi tako predstavljal, kajne?
Mislil si, da bom imela svojo oddajo, da bova imela otroke.
Kje? Kdaj?
Izvedela sem pred približno enim mesecem.
Bila sem pri dr. Maksimčuku.
On ve? -Ja. Prosila sem ga, naj nikomur ne pove.
Zakaj?
Zakaj mi nisi povedala?
O čem se pogovarjava?
Mislil sem, da imaš ljubimca.
Kaj je smešno?
Vse je smešno. Ti, jaz, midva... Smešnega ljubimca imam.
Najbolj smešnega ljubimca imam in zelo smešno jebeva.
Pusti me! Tudi dinozavri so imeli raka!
Velociraptor in brontozaver.
Pusti me. Imam roke iz ahata, noge iz ahata, srce iz ahata.
Ne nori, ti nimaš srca.
Zebe me.
To je to. -Ja? -Ja, kul.
Živjo. -Živjo.
Sem Nina Sokil in sem alkoholičarka. Tudi sicer to počnete tako?
Vsaj prišla sem.
Sedi. -Lahko dobim malo vina?
Dokler si na kemoterapiji, ne smeš piti. -Toda ti piješ.
To je sok. -Toda vino imate. Rada bi malo vina. -Prav.
Natočila ti bom vino.
Te lahko nekaj vprašam? -Ja.
Kemoterapijo sem končala pred tremi dnevi,
počutim pa se vse slabše. So mi mogoče dali napačen odmerek?
Ne, to je normalno. Tretji dan je intoksinacija največja. Minilo bo.
Čez 21 dni pa še enkrat vse. Kajne?
Vsi štirje dnevi kemoterapije...
In... Kolikokrat? -Vsak je drugačen. -Koliko si jih ti imela?
Dvaintrideset.
Kako si zdržala?
Preprosto sem hotela živeti. In tebi želim isto.
Živjo, poglejte, kdo je z mano. -Anton!
Lepo te je videti.
Kako si?
Hura za Antona.
Zberimo se. -Na Antona!
Na večno življenje.
To je moje vino. -Zelo dolgo sem si želela piti pravo vino.
Pa popij vse. Ne bom pila za tabo. -Oprosti. -Zakaj si tako jezna?
Kaj se tu dogaja?
Mislila sem, da se podpirate in pogovarjate o raku.
Vi pa samo prirejate zabave. Se tako bojite soočiti z resnico?
Se bojimo soočiti z resnico? Mogoče se ti bojiš.
Kaj?
Bi se pogovarjala o raku? Pa se dajmo.
Bruhaš, bojiš se, da boš umrla.
Zdravniki so barabe. Prijatelji in družina so te zapustili, denarja ni.
Kaj še? -Slaba prebava. -Trepalnice se ti lepijo. -To je Natašino.
Lasje ti izpadajo.
Praznujemo dan moje smrti. Moral bi umreti pred dvema letoma.
Lahko bi recitirala svojo pesem. -Nataša. -Kolja, prižgi glasbo.
Plešimo. -Amtom, dajmo. -Pridi, Anton.
Preprosto se sprosti. -Dajmo.
Mislite resno? To ni šala?
Torej vino ni dovoljeno, to pa je v redu? -Kdo pravi, da je v redu?
Je tu prosto?
Tu kdo sedi? Mogoče si s prijateljico.
Hecam se. Nismo na javnem prevozu, kajne?
Nataša, ne straši ljudi.
Mikolajevna, to je moja prijateljica. -Jaz?
Ljubica, antiemetik bo učinkoval. Dobro boš. V bolnišnico greš.
Zdaj lezi in vdihni.
Ne učinkuje, toda kola zelo pomaga. -Ne.
Daj mi.
Je to tvoj mož?
Srečnica, to pomeni, da te ljubi.
Veš, zdravniki so mi rekli, da tisti, ki ima denar, živi.
Zato je mož postal voznik tovornjaka.
Več mesecev ga nisem videla. Skupaj sva od srednje šole.
Zelo ga pogrešam.
Kmalu se bo vrnil in šla bova v Pariz.
Pariz!
Te lahko nekaj vprašam? -Ja.
Kdo te tako oblači? -Kaj?
Vsa si... Pisana si.
Ne čutiš tega vonja? Po mrtvašnici, po smrti.
Za vsako kemoterapijo se oblečem kot za praznovanje.
Zakaj bi se obnašala, kot da sem prišla umret.
Kot da sem že mrtva. Tako sem bolj vesela, kot da sem na praznovanju.
Poslušaj... Oprosti. Zadnjič sem bila nesramna.
Pozabi. Oprostila sem ti.
Veš, delala sem kot kuharica za zaposlene.
Ko so izvedeli, da imam raka, so zaradi strahu nehali naročati pri meni.
Takrat me je skrbelo, zdaj pa nimam časa, da bi me skrbelo za take stvari.
Glej, ne skrbi. To se vsem dogaja.
Spet bodo zrasli.
Tudi jaz pogrešam lase. Celo pesem sem jim napisala. Poslušaj.
"Jaz in regrat.
On ima svoje življenje, jaz pa svoje.
Vendar imava nekaj skupnega.
Po kemoterapiji so mi izpadli lasje. Mogoče sem podobna njemu, brez teže.
Včeraj je bil brezskrben dan.
Danes je izčrpanost.
Ali bela bolečina.
Let v neznano.
Ampak to je njegova vloga.
To je neizbežno.
Ne, preprosto sem žalostna.
Sploh si nisva podobna..."
Oprostite, ker zamujam.
Kaj je to? -Nina...
Srečnica moja.
Kako ti je všeč tvoj novi alter ego? -Nina, velika oboževalka sem.
Vesela sem, da si lahko prišla. Slišala sem, da si bolna, toda...
V veliko čast mi je. -Kaj hudiča je to? -Ti Andrij ni povedal? Moral bi ti.
Vstani, ljubica. Ven greš. Dajmo!
Nina...
To je moja oddaja!
Moja!
Sveta.
Toda imate...
Tisto na R.
Na R?
Raka.
Ni gonoreja, ni prehlad. Rak, jebenti. Ni nalezljiv.
Reci "rak".
Dajmo, ljubica. Dajmo. Rak. Preprosta beseda, tri črka. Rak.
Reci "rak". Me razumeš? Rak, jebenti. Samo rak. -Nina...
Pojdi domov.
Prosim. -Kaj?
Ozdravela boš in se vrnila.
Vsi bi radi, da si zdrava.
Tako.
Ti?
Si vsem povedal?
To sem naredil v tvoje dobro.
Zdaj se bomo skupaj soočili s tvojo boleznijo in vrnila se boš.
Kot kraljica.
Moja Srečnica si.
Cvri se v peklu.
Je bila tvoja odločitev? -Ne, toda podprl sem jo.
Seveda, jebenti. Kaj mi bo moje življenje? -Veš, da imam prav.
Pusti to in greva večerjat.
Osredotočiti se moraš na zdravljenje.
Kam greš? -K mami. -K mami? -Ja.
Kam? Na pokopališče?
Veš, da je umrla, pa me niti enkrat nisi vprašal, kako sem?
Veš.
Zdaj pa mi jemlješ življenje, vse, za kar diham?
Pa jaz? Sem del tvojega življenja?
Ne odidi, prosim. -Pusti me.
Malo potrpi.
Vrnil te bom v službo.
Ne ljubim te.
Vem.
To je patološki zlom.
Potrebna je nujna eksartikulacija. Pripravite operacijsko. -Kaj je?
Prosil sem te, da pazi na roko. -Žal mi je.
Povej, kaj morava narediti, in naredila bova.
Po zlomu so rakave celice vstopile v kri,
v mehko tkivo, povsod. To moramo takoj ustaviti.
Kaj je potrebno? Denar ni težava. -Tu gre za reševanje življenja.
Rešil me boš, kajne?
Bodja, Bodja...
Ne skrbi.
Tu sem.
Zakaj... -Zaspala boš in vse bo v redu.
Ste pripravljeni zaspati?
Malo se vam bo zavrtelo. Zamižite in spite.
Kaj je tam?
Kje?
Roka...
Roke ni več.
To je povoj. Pod njim je rana. Zarasla se bo. Čez dva tedna odstranimo šive.
Jaz...
Čutim...
Roko. Prste premikam.
Pomirite se. Bolje bo.
Tako ne gre.
Kaj?
Sestra pravi, da dobro okrevam.
Nina, poglej desno. -Kaj je tam?
Nina. Poglej desno.
Kako si? Kako je družba?
Sami bova, hvala.
Maša, kaj počneš?
Sooči se z resničnostjo ali pa te bo to ves čas teplo.
Nihče ne bo ves čas brisal tvoje zvezdniške zadnjice.
Vse boš morala sama, razumeš? Poglej desno, jebenti.
Prav. Pa bom smrdela.
V redu. Brez kosila ni sladice.
Veš...
Kot debela striptizeta si. Zvila si palico.
To pomeni, da pretiravam? Zakaj?
Trdiš, da je z roko vse v redu. Izvoli lavor, sama se umij.
Nina, dajmo. Sama.
Damo, dajmo...
Očitno se lahko.
Si prepričana?
Dobro.
Ne vdaj se. Veš, da te ljubim.
Nataša...
Nataša. -Zaboga.
Anton, daj. -Dostava.
Ni se treba sezuti.
Je kuhinja tam? -Ja.
Jaz pa sem mislila, da živiš kot princesa.
Pomagala ti bom.
Hvala.
Si to ti, ko si bila otrok?
Zelo lepa si.
Poglejta, kako je lepa.
Bodoča zvezda.
Izgleda kot fant, kajne? -Mogoče. Poslušaj, Nina. Vse smo ti pojasnili.
Zdaj gremo domov.
Lahko malo ostanete?
Kaj počnete? -Smešno je, Nina.
Vsi smo to prestali. Imela boš dobro frizuro, kul obliko glave imaš.
Prosim.
Če ti ne bo všeč, ti bom pustila ta mali del, da ga češeš čez plešo.
Nič se ne bo videlo.
Grozno lepa.
Upokojeni klovn. -Resno... Se posmehuješ ali kaj?
Poslušaj, tu si lahko daš narediti tetovažo. Kot Anton.
Kakšno tetovažo? -"Ne preklinjaj, ne prepiraj se in se ne smeši."
Zapomnila si bom to, hvala. -Princesa, poglej.
To si ti.
To pa...
To smo mi.
Mi te ščitimo.
Vse bo v redu.
Obljubim.
Smešna si.
Slikaj jo.
Legendarne fotografije. Nekoč jih boš pokazala vnukom.
Jebenti.
Tiho, tiho. Zresnite se.
Nisem v kadru. -Vstani.
To me ne zanima. -Pridi. Takoj bo.
Samo vode ne pij.
Kaj čutiš? Ne deluje?
Poslušaj. Kdo je ta čudovita ženska?
To je moja mama.
Umrla je.
Pred enim letom.
Nikomur nisem povedala.
To je zelo lepo. -Odpri usta. Reci "A".
Ima kdo ogledalo? -Ne. Zakaj?
Obljubila sem vam glamurozno življenje. -Kaj bomo zdaj?
Jaz sem za. -To je zadnje Mitjevo darilo.
Kartica... -Tekmujmo. Vdihni skozi nos. -Čakaj.
Anton, bi malo? -Ne. -Ne bo. -Veselo bo. -Tudi ti ne boš.
Maša, nisi ti brez službe, plešasta, brez roke in z neumnimi prijatelji.
Ena nosnica je zaprta, vdihuješ pa v drugo...
Anton, pridi. -Poslušaj, ni nam lahko v življenju.
Če nisi opazila.
Zakaj se ves čas smiliš sebi?
Imela sem življenje, zdaj pa je uničeno.
Trudim se navaditi, narediti nekaj, vam biti prijateljica.
Se trudiš nam biti prijateljica? Nina se trudi nam biti prijateljica.
Maša, ni se treba obesiti na vsako besedo. -Nismo dovolj dobri zate?
Maša? -Nataša. -Je vdihnila? -Vdihnila je skoraj vse.
Nataša? -Poklical bom rešilca.
Jebita se ti in tvoje glamurozno življenje. -Maša! -Že grem!
Nina...
Kako se počutiš?
Plešasta sem in nimam roke.
Kako pa ti je všeč tu?
Malo odvratno je.
Zakaj nisi nikomur povedala, da je tvoja mama umrla, Nina?
Preprosto... S tem se nisem mogla soočiti.
Bojim se.
Nehajte.
Nehajte. Nehajte! Prosim... -"Nina."
Nina. -Nina.
Običajna kemoterapija ni učinkovala.
Sokil, me slišiš?
Kemoterapija ni učinkovala.
Nina, poslušaj.
Doktor?
Ja?
Kako je to mogoče?
"Ni učinkovala."
Kaj si rekel?
Rekel si, da bo dobro.
Doktor...
Kontaktiral sem kolege iz tujine.
Obstaja neko poskusno zdravljenje.
Vendar je zelo agresivno in strupeno.
V primerjavi s prvo terapijo. Lahko ji odpove srce.
Toda to je priložnost.
Kaj?
Praviš, da...
Da bo...
Nina.
Se spomniš, kaj sem ti rekel, ko si prvič prišla sem?
Želeti si moraš živeti.
Potem bomo... -Trije. -Ja, trije.
Je z nami bog?
Ali vesolje?
Toda še vedno so rakave celice, kajne?
Nihče si ne želi umreti.
Pa nekako vseeno umrejo. -Nina...
Nina...
Nina, Nina, Nina...
Jaz sem Nina Sokil.
In v naši oddaji z Nino...
Govorili bomo o raku.
In o tem, kako sem umrla zaradi njega.
Živjo. Kaj se tu dogaja?
Živjo. -Nataša, pokrij to. Selimo se, zato ti ne bom ponudila, da sedi.
Nočem sedeti, prišla sem se opravičit. -Za kaj?
Grozna prijateljica sem. Nataša se je počutila slabo zaradi mene.
Nataša je odrasla, sama odgovarja zase.
Ti pa si kot vlak, ki s polno hitrostjo drvi v pekel.
Vseeno ti je za zdravljenje, nič ne delaš, samo ubijaš se.
Maša.
Prav imaš. Sem kot vlak, ki drvi v pekel. Vse življenje.
To je moja najljubša proga.
Res bi se rada naučila biti drugačna. A še vedno ne vem, kako.
Tako, stojim tu in dvigam roke.
Da bi dvignila roke, moraš biti vsaj živa.
Oprosti, jaz...
Kaj je, si zaduhala kokain? -Zelo smešno, Anton.
Ne smejem se. Želim ti dobro življenje, princesa.
Anton, je vse v redu? -Vse je krasno. Samo zdravila so močna.
Prav je tako. Spodaj bom. -Za njim grem.
Anton!
Je to vse tvoje? -Ja.
Čudovito je.
Mama je prodala stanovanje, da si lahko plačam zdravljenje.
Prijatelji mi dovolijo biti tu, ko je klub zaprt.
Si dobro?
Anton.
Si dobil denar za zdravilo?
Sem zdaj v tvoji oddaji?
Poslušaj, dala ti bom denar. Prav?
Smrti dajem samo tisto, kar sem zaslužil.
Anton, to je noro.
Mama nima nikogar razen mene. Hočem, da ji ostane vsak nekaj, ko umrem.
Torej nobenega zapravljanja denarja več.
Toda ti si Anton Nesmrtni. Ne moreš umreti. Živi.
Za kaj naj živim?
No...
Ne vem.
Da bi dvignil roke, moraš biti vsaj živ.
Zelo lepa si.
"In danes je utrujenost. Ali bela bolečina.
Let v neznano."
Koliko sovraštva na spletu.
Pišejo, da smo berači in da sploh nismo videti bolni.
Vseeno smo zbrali skoraj 30 tisoč. -Bo to dovolj?
Je kdo kupil mojo pesem?
Ne.
To sem bila jaz.
Nina, iskreno mi povej. So moje pesmi sranje?
Utihni, rotim te. Anton, povej ji. -Pusti to...
Niso vrhunske, toda meni so zelo všeč.
Resno? -Ja.
Hvala.
Objemimo se vsi. -Objem.
Maša, pridi. -Mojbog, kakšne cmere ste.
Pridite. -Počasi, previdno.
Dobro, naslednja skica je tetovaža našega Antona, nadarjenega umetnika.
To skico plešaste ženske je kupil glasbenik Valerij Karčišin.
Valerij, pridite.
Vznemirjen sem, ker bo to moja prva tetovaža.
In to bo podoba čudovite, ne gole, vendar plešaste ženske. -Ja.
Ki je zelo podobna vam, kajne?
Zelo podobna je. -Ste risali resnično žensko? -Ne, domišljijsko.
Podobna je robotu Sofiji. -Mogoče, a samo umetnik sem.
V redu, lahko se naročite za tetoviranje.
Prijatelji, opominjam, da je današnja dražba posvečena našemu prijatelju.
Antonu Nesmrtnemu. Ves denar bo porabljen za njegovo zdravljenje.
Zelo smo hvaležni vsem, ki ste tu.
Tudi jaz sem se pridružila dražbi in nekaj kupila. Natašino pesem.
Kolikor vem, Nataša ni tu. Najbrž zamuja.
Prišla bo in prebrala svojo pesem, saj sem jo plačala in jo hočem videti.
Zadnje na naši dražbi je iskren in intimen intervju z našo zvezdo,
Nino Sokilovo.
To je moje.
Torej imate pravico postaviti prvo vprašanje.
Maša...
Oprosti.
Zapustila nas je.
Nina.
Počakaj.
To je prekleti strup.
Uničuje vse v nas.
Preprosto ne razumem...
Zakaj smo prestali vse to, če ne pomaga?
To ni bilo zame.
To je bilo za vas.
Da boste lahko rekli: "Dali smo vse od sebe.
Polnili smo jo s kislino in jebenim jedrskim gorivom.
Vseeno je umrla.
Toda dobro smo opravili delo."
Ja. Vsi ste čudoviti, rešujete življenja.
Jaz pa sem gnida, motim vas.
Pa Nataša? Ste njej rešili življenje?
Kakšna je stopnja preživetja, doktor?
Povej nam za našo jebeno večerno oddajo.
Za vso jebeno državo.
Vedeš se kot zver.
Nemogoče te je ljubiti.
Misliš, da je s tabo lahko?
Ne govorim o tem zdaj.
Zdaj si Nina Jebena Katastrofa.
Govorim o tistem prej.
Si takrat bila popolna?
Ne počni mi tega. Vsaj ne tako. Vsaj ne prostovoljno.
Preprosto ne morem stati tam, jokati in vsem govoriti, da si mrtva.
Zato se zberi. Prosim.
Ne morem... Preprosto ne morem več.
Nataša je vse vedela. Vedela je, da je konec, a se je borila do konca.
Pa veš, zakaj?
Hotela je z možem v Pariz?
Hotela je živeti.
Toda ni dobila priložnosti. Ti pa si jo.
Žal mi je, ker ni ona na tvojem mestu.
Se nočeš zdraviti?
Kot pacientka imaš pravico zavrniti zdravljenje.
Lahko odideš in umreš.
Si res to želiš?
Ne, ne ravno.
Nikakor si tega ne želim.
Toda to bom naredila.
SREČNICA
MEDIATRANSLATIONS