Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
HAI SĂ NE ÎNTÂLNIM CRĂCIUNUL URMĂTOR
CHICAGO 0,5 °C
PENTATONIX ÎN DIRECT LA „WAKE UP AMERICA!”
AEROPORTUL INTERNAȚIONAL O'HARE
PROGNOZA NINSORILOR
PENTATONIX LIVE ÎN STUDIO NEW YORK
Nu!
Mi-au stricat Crăciunul!
Pe bune?
PLECĂRI ÎNTÂRZIAT - ANULAT
Crăciun fericit mie!
S-a anulat zborul? Nu poți lua altul? Nu vreau să fiu singur în Manhattan.
Tanner, e Crăciunul, vremea miracolelor. Sunt pe patru liste de așteptare.
Ajung acasă până la concertul Pentatonix.
- Mergem în fiecare an. - Da, și ne distrăm copios.
Și ghici ce! Nu o să fie trafic pe autostradă mâine.
O să deschidem cadourile înainte de paradă.
- Layla, aștepți cam multe miracole. - Da, și încă unul.
Să prindem deschis la Chili's To-Go?
Nu, am verificat. E închis. Dar...
Asta e delegație.
Deci îmi folosesc cardul de firmă.
Prin urmare...
am acces în lounge.
Miracol de Crăciun!
Nu...
- Te rog. - Scuze! Nu, ia-l tu!
Nu, insist.
Sunt la al patrulea.
- La al patrulea? - Bufetele suedeze îmi cresc apetitul.
Nu intru des în lounge.
Dacă așa stă treaba, atunci trebuie să-l iei tu.
- Sigur? - Clar!
- Bine. - Dar am un mic pont.
Sunt mai delicioase dacă pui sos iute.
- Să vedem! - Mersi!
Și gata!
- Mulțumesc! - Cu plăcere!
- Scuze! - Nu-i nimic, e...
- Te ajut? Mâinile îmi sunt... - Nu, mersi!
Cadouri pe ultima sută de metri.
Crăciun fericit!
Nu, am vorbit cu Moș Crăciun. Exact!
Nu îl oprește niciun viscol. Ne-am înțeles?
Unchiul James te iubește. Ajung pe când te trezești.
Bine. Pa!
- Un loc liber. - Perfect.
Crăciun fericit mie!
- Am zis cu voce tare? - Da.
- Asta am zis și eu mai devreme. - Nu e Ajunul ideal, nu?
- Nu. - Stă cineva lângă tine?
Nu, ia loc!
Dar nu mă judeci, căci o să beau mult vin cât mă uit la O viață minunată.
Dar nici tu nu mă judeci dacă plâng când fac toți chetă la final.
S-a făcut!
Nu știam că o să dau de actorul Jimmy Stewart aici.
Nu tocmai, dar...
Eu sunt James.
- Nu aduci a Mary. - Nu, sunt Layla.
Ești Layla?
- Da. - Bine.
Îmi pare bine, Layla.
Crăciunul la Paris, fără dubiu.
- Cea mai mare fantezie a mea. - Clar! Și a mea!
Arhitectura și târgul de Crăciun sunt desprinse din basm.
- Într-o bună zi, cine știe? - Da.
Derek a absolvit Langston în trei ani, acum e programator la Google.
Langston, Oklahoma?
Așa deci! Știi care sunt universitățile de culoare.
Eu am fost la Morehouse, dar nu despre mine e vorba acum.
- Deci le-ai plătit școala acestor copii? - Nu eu personal.
ONG-ul. Ne interesează acest tip de școli.
Ești o sfântă cu master în business.
Nu sunt sfântă, crede-mă! Fur hârtie igienică de la birou.
Ce am aici?
Un tip a scăpat câteva pe jos. O ceșcuță o fi ajuns în geanta mea.
Dar nu-l văd nicăieri.
Atunci păstreaz-o! Sigur nu o să vă mai intersectați.
O fi bună la ceva.
Agrafe de birou?
Gând la gând!
- Mai rar așa ceva! - Exact!
Eu sigur nu mi-am închipuit un astfel de Crăciun.
Mie-mi spui? Acum aș fi făcut căsuțe din turtă dulce cu nepotul meu.
- Ce drăguț! - Păi da...
Eu și Tanner am fi plecat acum de la concertul Pentatonix.
Ce e Pentatonix?
Pe bune?
Nu ai auzit de Pentatonix? Bine, stai așa!
Ce bine! O clipă!
- Poftim! Una pentru tine... - Așa, super!
- Îi dau drumul. - Bine.
În sfârșit simt că a început Crăciunul!
- Mișto, nu? - Clar!
De-aia mă duc an de an la concertul lor.
A început îmbarcarea.
Ei bine, domnișoară Layla...
- A fost o așteptare minunată. - De acord!
Dar fii atentă!
Am un gând. Știu că ai iubit.
Dar, teoretic, când doi oameni au conexiunea pe care am avut-o noi,
ar crede că le e scris să fie împreună, nu?
Dacă ar fi și disponibili, nu?
- Iar eu... - Tu nu ești.
Dar cine știe? Poate peste un an...
Speri că o să mi se destrame relația?
Nu. Poate puțin, dar e doar un gând.
Dacă, cine știe, o să fim singuri, fără angajamente...
Ascultă!
Eu am un angajament serios la care nu vreau să renunț.
Dar ascultă-mă!
- Mi-ai arătat trupa Pentatonix, nu? - Da.
De Ajun... Dacă ne vedem Crăciunul următor la concertul lor?
Dar numai dacă,
dintr-un motiv inimaginabil, neprevăzut și improbabil, ești disponibilă.
Lasă destinul să decidă!
- Destinul? - Exact!
Fără nume de familie, fără rețele de socializare.
Doar destinul.
Fie ne vedem la concert, fie nu ne mai vedem niciodată.
În atenția pasagerilor zborului 808.
- De acord. - Da?
- Da. - E stabilit?
E posibil.
Sunt foarte măgulită, dar e foarte puțin probabil.
Bine, dar e posibil.
- Mă mulțumesc cu atât. - În atenția pasagerilor zborului 808.
- Crăciun fericit, Layla! - Crăciun fericit, James!
CRĂCIUNUL FĂRĂ @LAYLA_LOVES
POUGHKEEPSIE, NY - UN AN MAI TÂRZIU
- Gemenii sunt admiși. - Serios, amândoi?
În același oraș. Sora, la Spelman, fratele la Morehouse.
Fată, ești făcătoare de minuni!
Minunea e că plec mai devreme. Îl surprind pe Tanner cu cina.
Stai! A venit apocalipsa? Faci tu de mâncare?
Fii serioasă! Îi cumpăr mâncarea preferată.
De la restaurantul italian, cu o tușă festivă.
Iubitule!
- Layla! Nu! - Ce Dumnezeu?
Afară!
Ai avut tupeul să o faci în casa mea?
Azi e menajera la mine. Nu voiam să o încurc.
- Ce? Tanner! - Ai ajuns prea devreme acasă!
Layla, putem vorbi...
- Ce? - Da! Pe canapea!
Nesimțitul!
Pur și simplu nu pricep. Era un tip așa de romantic, era...
De ziua mea, mi-a făcut toate mâncărurile preferate.
Când ți-a pus arahide în pad thai deși știa că ești alergică?
La aia te referi? Ai arătat ca un balon cu buze.
- E doctor. Cum să uite că ai alergie? - Nu știu.
- Ce om își înșală iubita de Crăciun? - Ăla care îți omoară peștișorul.
- A fost un accident. - Oare?
Îmi pare rău. Refuz să cred că eram cu un ucigaș de peștișori.
Nu știu...
Eu mereu am crezut în destin.
- Dar nu pricep de ce mi-a făcut asta. - Bine.
O fi din cauză că am băut mult vin, dar o să-ți vorbesc pe șleau.
Tanner e alegerea ta tipică. Deștept, impresionant, ambițios.
- Un chirurg cu șase pătrățele pe abdomen. - Opt.
Pe timp de vară.
Toate astea sunt mișto, dar cred că ai omis ceva important.
Sfaturile medicale gratuite?
Erau un bonus, dar nu la asta mă refer.
E sufletist? Ce priorități are? Te sprijină? Îți e devotat orice ar fi?
Știi ce? Ai dreptate.
Tanner nu a fost la înălțime, dar sufletul meu pereche va fi altfel.
Așa te vreau!
Știi ce e aiurea?
Pentru idiotul ăla, am refuzat un tip adorabil.
Exact, nu? James din aeroport!
- James din aeroport. - Unde e?
Habar nu am. Am promis că nu o să ne căutăm, mai știi?
Îl caut eu acum. E din Philadelphia, nu?
Frate! Ți se pare cunoscut vreunul?
Bine.
Pe ăsta ți-l salvez pentru mai târziu. Bună!
Doamne! Stai!
Am zis că ne lăsăm pe mâna universului.
Dar am promis că, dacă suntem disponibili, ne vedem la concertul Pentatonix!
Stai! Da, e logic!
Așa încep poveștile de dragoste rupte din basm.
De-aia am fost înșelată de sărbători.
De-aia îți cumperi bilete la Pentatonix an de an.
- Nu și anul ăsta. - Ce?
Tanner a vrut să mergem la Macklemore!
- Și ăla n-a fost un semnal de alarmă? - Ba da!
Fată! În fine. Cum faci rost de bilete la Pentatonix?
- Intru pe site-ul sălii de concerte. - Așa, intru pe site.
- Nu! - Da. Știu că e nasol.
Dar a trecut un an, totuși! Poate e însurat, iar soția lui e gravidă.
Taci!
Dacă soția lui e gravidă, ar lua bilete ca să fie cu mine?
Fată...
- El e! James! - Doamne! Nu ai exagerat, arată beton.
Roxy, universul a decis.
Care erau șansele să cumpere biletul fix când s-a făcut poza,
iar eu, la rândul meu, să o văd aici pe website?
Doamne!
O entitate divină, Moș Crăciun sau cineva acolo sus
vrea să se asigure că o să merg la concert.
Tu vezi pe Live Nation, eu sun la American Express.
Facem rost de bilet!
Tocmai i-am oferit toți cei 2.500 $ ai tăi unei tipe de pe OfferUp,
dar a zis să mă duc naibii.
- Păi cât cere? - Patru mii.
Îmi pare rău, dar nu pot suplimenta. Sunt SDCP-istă.
Da, săracă, dar cu pretenții.
Ce să fac? James o să fie acolo.
Se așteaptă la un moment magic, iar eu o să fiu de negăsit.
Stai!
- Abia acum îmi pică fisa! - Ce e?
- Impromptu! - Ce?
E un serviciu de asistenți personali. Îți fac rost de orice îți trece prin cap.
Ei mi-au făcut rost de vinul ăsta pentru ziua soțului șefei de la galerie.
- Nu se găsea nicăieri. - Da! Pune-mă în legătură cu ei!
- Și tocmai l-am băut. - Nu!
Deci oricum trebuie să-i sun.
- Dar să știi că o să coste. - Nu-mi pasă.
- Bine. - James e alesul.
Îi sunăm mâine la prima oră! O să facem rost de bilet!
Oamenii ăștia storc apă din piatră seacă, pe bune.
Bună dimineața! Scuze de întârziere! Așa serbez eu Crăciunul.
Am stat să se întărească ciocolata. E o rețetă nouă, dar iese delicioasă.
Deasupra sunt cele fără gluten, căci știți ce nu e în ton cu Crăciunul?
- O criză de colită! - Așa e!
Atenție! Ne apucăm de muncă.
Păstrăm bunătățile pentru pauză. Teddy, avem de vorbit.
Șefa, nu am uitat de tine.
Știu că e un cadou mai ciudat, dar e preferata ta, tocana cioppino.
Teddy, ador tot ce faci...
Stai! Nu vorbim despre cioppino, ci despre postul tău.
Te caută o femeie. O cheamă Layla, e clienta ta de azi.
A mai venit vreodată un client la noi?
Nu. Și nici nu ne-a trimis trei e-mailuri înainte de ora 05:00.
- Și nu a ajuns înaintea mea la birou. - Dar oare de ce e...
Se pare că are nevoie disperată de un bilet la Pentatonix.
- Ador trupa aia! - Teddy, nu devia!
Nu am timp să te iau ușor. Ai recenzii proaste.
Păi...
- Vreau să spun că e loc de mai bine. - Ți-o zic pe șleau.
- Aoleu! - Ai talent. Faci o tocană delicioasă.
- Dar nu ești as în meseria asta. - Mda.
Ți se încheie perioada de probă și trebuie să decid dacă mai rămâi aici.
- Louise, am mare nevoie de postul ăsta. - Știu.
De-aia îți dau sarcina asta.
Fă rost de bilet, de o recenzie bună și dă-mi motiv să te țin pe post!
Așa fac!
Layla?
Salut! O cafea? O ciocolată caldă? Ce ai dori?
Nu mi s-a mai oferit ciocolată caldă într-un birou. Nu vreau, mersi!
Ce e? Am ceva în păr?
- Știu! Liceul Lincoln. - Eu? Nu.
- Școala primară Wilson? - Nu.
- Nu uit chipurile oamenilor. O clipă! - Nu prea am timp.
Am nevoie de biletul ăsta. Știi când vine asistentul meu?
Eu sunt. Teddy.
Asistentul tău autorizat. Bine, nu autorizat, dar complet instruit.
Bine. Îmi cer scuze. Nu ești la costum ca restul.
Da, păi... Nu e obligatoriu.
Dar e foarte încurajat.
Hai să facem rost de bilet, bine?
Bine, super! Mulțumesc!
Sunt pe cale să intru în panică. Am încercat toate căile. Degeaba!
Nu cunosc bine orașul și avem la dispoziție... Doamne, 35 de ore!
Adică 32,5, căci îmi ia două ore să mă pregătesc. Aproximativ.
Bine. Am înțeles.
Mersi pentru orarul detaliat! Din fericire, o rezolvăm în câteva minute.
- Intru acum pe Live Nation. - Am făcut asta deja.
Am verificat și Ticketmaster, TickPick, StubHub și OfferUp.
Aștept răspuns de pe Craigslist.
Și cineva oferă un bilet ca bacșiș pe OnlyFans, dar nu fac așa ceva.
- OnlyFans? - Vrea poze cu tălpile mele.
Mi-am șters deja istoricul de căutare.
Dar sunt sigură că Impromptu colaborează cu mulți alți vânzători de bilete.
Da, clar. Așa e.
De fapt, avem o bază de date cu bilete de vânzare la concerte.
Dacă faci liniște o clipă, micuță vorbăreață...
SE ÎNCARCĂ...
NU SUNT BILETE
Ce a fost aia? A sunat a vești proaste.
- Fiindcă sunt vești proaste. - Bine. Ascultă, Teddy!
Am mare nevoie de biletul ăsta.
Nu te panica! Am pile la un tip. Nu e din rețea, dar are bilete la orice.
- Să-l sunăm! - Nu...
Nu-l poți suna pur și simplu! E de modă veche.
Nu are telefon. Merg la chioșcul lui.
Apropo, trebuie să mă grăbesc, fiindcă închide devreme de sărbători.
- Deci... - Bine, hai să mergem!
Poftim? Nu. Clar nu!
Eu merg să ridic biletul, apoi ți-l aduc.
- Așa e serviciul. - Ascultă!
Viitorul meu romantic depinde de biletul ăsta.
Rămân cu tine la fiecare pas.
Dar...
După dumneavoastră!
Fir-ar!
Da!
Știu! Revelionul trecut, în Times Square.
Nu. Eram la fostul meu iubit acasă, la o petrecere.
Eram sigur că te-am văzut!
- E aici. - Bine.
Ți-am zis că te ajut. Fac eu rost de bilet.
Mi-a scris un tip de pe Craigslist. Are bilet.
- Cine? - Un tip de la Davey's Tickets.
Poftim? Nu am auzit de ei. E țeapă.
Mergem la un chioșc care nu are linie telefonică,
dar tipul meu e țepar?
Asta mi-e meseria. Am lucrat cu toți agenții autorizați.
Dacă nu am auzit de ei, sunt escroci. Oricum, chioșcul omului meu e fix...
acolo?
Poate i-a expirat contractul de închiriere.
Nu cred. O clipă, te rog...
Tipul de la Davey's Tickets m-a chemat în Village.
- Nu suntem aproape? - Ba da, dar nici măcar...
Nu avem multe opțiuni, deci...
Sau nu mi-ai zis că ai făcut școala cu Scott de la Pentatonix?
Sunt asistent personal profesionist.
- Am multe piste. Acordă-mi o clipă! - Da, sigur ai. Acum testăm pista mea.
Vremuri disperate, măsuri disperate.
- Așa... - Mulțumesc!
- Mersi! - Am cântat frumos la paradă?
Minunat! Fantastic!
- Nu te-ai uitat, așa-i? - Nu, dar sigur ați fost excepționali.
Becca, anunț important! Vine mătușa mea în vizită.
Își aduce amicele, să le dai invitații! Amicele sunt alte patru mătuși.
Vreau și eu să-mi aduc prietena, dar face parte dintr-o trupă.
Îi invit pe toți, fiindcă sunt... Cum?
Grijulie
- Doamne! - Deci îmi trebuie vreo 23 de bilete?
Nu. V-ați consumat cota de bilete pentru apropiați.
- Nu mai avem. - Mai tipărește!
Nu se poate. Ai studiat economie vreodată?
- Becca, sunt vedetă pop. - Ei bine, nu mai sunt invitații.
Nu merge așa. A trebuit să-mi invit cosmeticiana.
- Ai cosmeticiană? - Ai un ten superb.
Știu, de-aia nu vreau să se supere pe mine.
- Deci așa! - Nu știu cum să vă mai explic.
Nu mai avem bilete. S-au vândut toate. Sfârșit.
Deci suntem faimoși?
- Asta voiam să spun! - Am vândut tot!
- Viața e un vis! - Ce nebunie!
Viața s-a schimbat, ce nebunie
Nu eram faimoși Dar acum suntem faimoși
Ce greu e când toată lumea ne știe
Dar am reușit
- Am vândut tot! - Am reușit!
TOVARĂȘUL
Aici vrea să vă întâlniți? Într-o bombă de bar la 09:30.
Sigur nu e țeapă.
Știi ce, Teddy?
Când eram adolescentă,
am luat bilete la NSYNC dintr-un fast-food abandonat.
A fost ciudat? Da. Au fost bune biletele? Da.
Și la concert mi-a tras JC cu ochiul pe „Bye Bye Bye”? Clar!
Ideea e că uneori trebuie să-ți asumi riscuri.
- Crezi că el e Davey? - Nu mai e absolut nimeni altcineva aici.
- Bănuiesc că tu ești Layla. - Da.
O observație care denotă profesionalism!
Știu cum pare. Un bișnițar dubios într-un bar jegos.
Dar am o explicație foarte bună.
- Sunt alcoolic. - Bine, gata!
Glumesc! E un loc bun de întâlnire, fiindcă nu e aglomerat niciodată.
- Ai glumit. - Da.
Este un Starbucks pe strada asta.
Scuze! Un student stagiar îmi dă sfaturi în carieră?
- Nu sunt student stagiar. - Hainele te contrazic.
Cum ai făcut rost de bilet? Eu n-am reușit să găsesc nicăieri.
A fost dificil, dar cu asta mă ocup.
Nu o să mint. Unii au licitat mai mult, dar mi-a plăcut mult povestea ta.
O întâlnire orchestrată de destin, în Ajun, la aeroport. E adorabilă.
- Câte detalii i-ai dat? - A venit vorba când ne scriam.
Mulțumesc mult că m-ai ales!
Chiar îmi salvezi Crăciunul.
Asta e răsplata de care am nevoie. Și cei 800 de dolari, precum am stabilit.
Stai! Ai cerut 800? Parcă ai zis 500.
Stai! Am numai 500.
Umbli cu atâția bani la tine? E clar că nu ești din zonă.
- Nu, miza e mare, amice. - Ai...
- Sunt foarte pregătită. - Da.
Sper că te-ai pregătit să plătești 800. Mi s-au oferit 1200...
- Poate mi-am dat mesaje cu altă Layla. - Cu mine ai vorbit!
Chiar am nevoie de bilet! Deci 700?
Nu te târgui! Ai numai 500.
Știi ce? Am cardul la mine.
Nu, urât! Comisionul băncii îmi omoară profitul.
Layla... Nu...
- Nu i-l da! - E vreo 150 de dolari.
- Nu i-l da! - Accept!
Bine, așa...
- Îți trimit biletele. Gata! - Le-am primit!
Ei bine, acum începe basmul tău.
Distracție plăcută la concert! James e un tip norocos.
Cine e James?
Tipul de la aeroport cu care se vede la concert.
Numai eu nu știu povestea asta?
Sărbători fericite amândurora!
Și tu credeai că e țeapă.
- Biletul e de anul trecut. - Ce?
Nu!
- Lasă... - Parcă eram prieteni!
- Isuse! - Scuze!
- Ochii mei! - Îmi pare rău! Davey!
- Cum îmi arată șoldurile aici? - Vrei adevărul?
- Arată bine. - Semnați posterele!
Fir-ar!
Bine. După evenimentul ăsta, o să concertați la The Today Show,
apoi mergeți la radio o oră,
apoi aveți un interviu la hotel cu un jurnalist, apoi gata!
Deci diseară nu merg la teatru pe Broadway.
Știu că e un orar plin ochi, dar avem mult timp liber după sărbători.
- Stai! Pe bune? - Nu.
- Ba da.
- Doamne, Teddy! - Ce s-a întâmplat? Stai!
- Cine e Teddy? - Scuze! Nimic de genul ăla.
E un asistent personal care scrie obsesiv pe contul vostru.
L-aș ignora, dar și-a luat spray în ochi în goana după un bilet!
- Aoleu! - Ce? Să văd!
- E foarte extrovertit. - Chiar vrea biletul.
Cică e în joc viitorul romantic al unei cliente.
Era în joc și tenul meu frumos.
- Mitch! E o potențială poveste de iubire. - O potențială...
Poveste de iubire de Crăciun
- Mă disperă fazele astea. - Scrooge, pare că inima cuiva e cam mică.
Cred că încurci filmele. Nu avem timp pentru asta. Haideți!
- Ne facem timp. Dă-mi telefonul! - Vreau să văd!
Bun...
Eu încasez spray cu piper, dar tu mănânci chipsuri.
- Super! - Îmi pare foarte rău!
- Doamne! - Ți-am comandat lapte.
De unde știi că îmi place?
E pentru ochi.
- Ce? - Pentru ochi!
Dă-l aici!
Te rog, ai grijă!
Ce bine e!
Nu pot să cred că a șters-o. Dar părea foarte simpatic.
Deci nu ai bănuit deloc că era un escroc?
- Oamenii din jurul meu nu se poartă așa. - Da.
Și mă cuprinde disperarea.
Noi doi nu avem o dimineață foarte reușită.
Asistenții dau multe chixuri înainte să obțină ce caută.
- Trebuie să mă lași să-mi fac treaba. - Și cât crezi că mai ai până reușești?
Fac progrese.
Am luat legătura cu un client care are bilete la Pentatonix.
- Aștept să răspundă. - Uite cine e asistent în toată firea!
Și ajută destinul.
Dacă e așa de important, de ce nu îi scrii direct tipului?
- Zi-i de bilet! - Când l-am cunoscut pe James...
a fost magie pură.
Dar a fost în locul nepotrivit, la momentul nepotrivit.
Ca să testăm dacă chiar ne e scris, am decis...
să o lăsăm pe seama destinului.
De-aia am nevoie de bilet la concert.
Cred că e cel mai drăguț început de poveste de iubire, înțelegi?
- James ar putea fi alesul meu. - Chiar crezi că avem un suflet-pereche?
- Da, tu nu? - Nu. Chiar nu.
Bine. Deci fii atent!
Auzi? Cu piesa asta i i-am prezentat pe Pentatonix lui James.
- Vezi? E un semn. - Sau un playlist de Crăciun pe Spotify.
Nu, e destinul. Universul îmi vorbește.
Nu știu ce îți spune ție Universul,
dar știu că e datoria mea să ajut la înfiriparea acestei iubiri.
Vești bune!
Clientul vrea să ne vedem în legătură cu biletul.
Bine. Păi de ce mai stăm? Să mergem!
- Mulțumesc! - Cu plăcere!
Teddy.
- Nu cred că mai suntem în ograda noastră. - Nu cred că mai suntem în Manhattan.
Ce tavan!
- Ce tavane! - Bănuiesc că sunteți Teddy și Layla.
Da.
Ați pățit ceva?
Nu.
Cred...
Da...
Doriți un bilet la Pentatonix.
De fapt...
eu am nevoie...
de un bilet.
Uite cum stă treaba!
- Ne place mult Pentatonix. - Sigur.
Vocile lor rezonează cu noi.
- Profund. - Foarte profund.
Incredibil de profund.
Da... Sunteți fani înfocați.
Da, și am înțeles că aveți un bilet pe care poate ați vrea să ni-l vindeți.
Bine. Voi doi negociați. Tu vii cu mine.
Haide!
- Layla. - Am nevoie de bilet.
Layla!
- Așa! - Bună!
Trebuie să fac cumpărături pe fugă.
Asistenții designerilor vin după haine într-o oră.
Aș aprecia părerea unei femei. Aruncă o privire!
- Sunt haine de designer? - Da.
De exemplu, asta e LaQuan Smith, originală, nepurtată.
El le îmbracă pe toate. Beyoncé, Rihanna, Serena.
- Sigur costă o avere. - Da.
Javi face excese de Crăciun, fiindcă e și aniversarea noastră.
Sărbătorile sunt romantice și magice.
Ce frumusețe!
Da.
Hermano!
Hai să vorbim pe terasă!
Gândesc mai bine în nori, deasupra orașului.
Cât de sus suntem, mai precis?
La gloriosul etaj 86.
Da! Aici iau cele mai însemnate decizii, iar renunțarea la biletul Pentatonix...
Ei bine, poate fi ceva foarte însemnat pentru amândoi.
- O să mă urăsc pentru asta, dar așa e. - Hai, Teddy!
Bine.
Merită păstrată.
Ei bine...
De ce ai nevoie de un singur bilet la un concert din Ajun?
Păi totul a început cu iubitul meu, care m-a înșelat înainte de sărbători.
Dar, până la final, sper că îmi voi întâlni alesul la concert.
Ce groaznic! Toată lumea știe că te desparți abia în ianuarie.
- Urăsc infidelitatea! - Oribil, nu?
Poate pare de necrezut,
dar aș fi cu Javi și dacă ar fi sărac lipit.
E adevărat. Am fost cu el când era sărac lipit.
Ideea e că banii și obiectele pot aduce bucurii,
dar, când găsești o persoană care îți prețuiește inima ca pe a sa,
atunci ai parte de iubire în relație.
Ca să o găsești, trebuie să-ți stabilești valorile importante.
- Am tot auzit asta în ultima vreme. - Îți lipsește ceva.
Asta!
Nu, chiar nu aș putea...
Eu cumpăr haine doar la reducere. Nu știu când aș purta așa ceva.
Nu-ți întâlnești alesul mâine?
Layla, Javier a spus că ne dă biletul. Trebuie să-l ajutăm cu ceva...
- Nu avem timp. Hai! - Bine.
- Poftim! - Nu pot să o accept.
Insist. E mărimea ta.
- E un semn de la univers. - Mulțumesc!
Bine.
Bine...
Hai!
Dacă nu-ți iese cu tipul de mâine,
să știi că Teddy e... cam adorabil.
Da, cam.
- Cam. - Cam.
- Da.
- Stânjenitor? - Da, a fost intens, dar și drăguț.
- Adică... - Mda...
Te-ai uitat vreodată la cineva așa? Nu știu...
Parcă ești într-o bulă magică și dispare toată lumea din jur.
Nici cât să nu văd periferic, darămite întreaga lume.
Dacă vrei biletul pentru care mi-am riscat viața...
Bine. Scuze pentru faza cu sprayul!
Ce spray? Nu despre aia... Știi ce? Ne grăbim.
- Bine? - Da. Dar cum procedăm?
Cică ne dă biletul mamei lui,
dacă facem rost de ceva ce își dorește și mai mult.
E vorba de concertul Macklemore?
- Am bilete. - Nu despre concertul ăla e vorba.
Vrea o poșetă Chanel. Nu știu.
- Plătește el, noi doar o ridicăm. - Deci facem pe curierii?
- Da. - Bine, Teddy. Ai talent.
Așa pare!
Bine.
- Știu! - Zi!
- Tabăra de vară. - Da. Tabăra Carmel.
- La naiba! Eu m fost la Greenwood. - Doamne, simt că mor de foame!
- Pe bune? - Da.
Ai mâncat trei pungi de chipsuri și un covrig cald la bar. Stai puțin!
Poftim!
Ai snackuri în haină? Doamne! Adorabil!
- Mereu am fructe uscate la mine. - Stai! Sunt și arahide?
Doamne! Sunt foarte alergică.
- Nu, o să fie bine. Eu le-am pregătit. - Bine.
Ce faci, frate?
E delicios! Ce ai pus aici?
Merișoare uscate, niște cardamom și preferata mea,
quinoa crocantă în loc de arahide.
Am înțeles, domn maestru bucătar!
Ai încredere, se pricepe la făcut granola!
- Așa, bagă mare! - Hai!
Ce mim slab! Mulțumim pentru mimic!
- Încă 29 de ore până la concert. - Da. Ce poșetă luăm?
- Aia matlasată cu lanț? Ador modelul! - Nu, vrea modelul Sugar Plum.
O știi?
Are un nume special.
- Așa-i? - Da.
Uite-l și pe ăsta!
Scuze, aveți programare?
Pentru magazin? Nu, luăm o Sugar Plum și plecăm.
Domnule...
Sugar Plum e o ediție limitată de sărbători.
Dacă nu aveți programare, trebuie să vă așteptați rândul.
Deci Sugar Plum chiar e specială.
Ei bine, pregătește-te! Urmează să ne cunoaștem foarte bine.
- Bine. - Mersi!
La asta te refereai când ai zis că ți-ai riscat viața?
- Da. - Ai frică de înălțime? Ce banal!
- Banal? - Da.
Am crezut că o să fie vorba de o explicație mai... exotică.
Feline sălbatice sau costume la comandă.
Bine, Layla. Am înțeles. Vrei să port costum. Bine.
Am o întrebare pentru tine.
De ce nu-ți petreci sărbătorile cu familia?
Ai mei nu sunt fani sărbători. Mda.
Bunica aducea spiritul Crăciunului, dar nu mai e cu noi acum.
- Îmi pare rău. - Da, și mie.
Eu încă sărbătoresc cu fast, dar cu iubitul meu.
- Păi nu ai iubit. - De-aia îmi trebuie biletul.
Bună dimineața! Pe aici!
Bun-venit!
E Parisul.
- Da, așa se pare. - Nu ai înțeles.
E alt semn. Eu și James vrem să petrecem Crăciunul la Paris.
Aveți și în două culori?
Ne apropiem de victorie. Nu pot să cred că o să reușim.
Deci ești o angajată nouă.
Altfel nu îmi explic de ce vorbești așa cu mine.
Și de ce crezi că ți se potrivește rujul care era la modă anul trecut.
Îmi pare rău, dar lucrez aici de doi ani, iar aceasta e politica magazinului.
Va trebui să așteptați la rând, ca ceilalți clienți.
- Pot să discut cu managerul? - O clipă!
Sau cu oricine îmi poate da...
Bună! Salutare! Sunt... Scuze!
Sunt sărbătorile. Ce-ar fi să fiți indulgentă cu ea?
Scuze, dar nu accept sfaturi de la preoțimea tineretului.
- Ce e greșit la ținuta mea? - Să-ți fac o listă?
Sunteți nepoliticoasă.
Domnul îi iubește pe cei politicoși și pe cei răbdători. Deci stați la rând?
La rând!
- Dar... - La rând.
La rând.
- Ce tupeu pe ea! - Mersi mult!
Pentru ce? Tu doar îți făceai treaba, iar ea nu și-a luat pastilele azi.
- Sau a luat prea multe. - A luat prea multe.
Da, probabil.
Ei bine, mulțumesc! Pot să te ajut cu ceva?
Nu, aștept la rând pentru Sugar Plum, ca toată lumea.
Bine. Îmi spui dacă te pot ajuta cu ceva.
Bine.
Ce țăcănită!
O țăcănită! Dar vânzătoarea a fost drăguță.
- Drăguță? - Da.
Drăguță cu tine.
- Cum adică? - Teddy, nu ai văzut cum te privea?
- Pe bune! Și te-a prins de cot. - Da, mi-a atins cotul.
Eu cu așa o tipă? Care lucrează aici? Nicio șansă!
Mda. Trebuie să mergi la ea și să-i ceri numărul.
Nu vreau să fiu respins. Ești nebună!
- Teddy! - Nu.
Ești o partidă bună. Un gentilom care face granola.
- Bine. - Asumă-ți riscul și gata!
Nu sunt genul ăla.
Ar trebui să fii!
Ascultă, Teddy!
Uneori o femeie vrea să fie abordată cu privirea aia care spune:
„Știu că nu ești deloc de nasul meu,
dar ești prea minunată ca să nu-mi încerc norocul.”
Fix privirea asta!
Ce? Încearcă! Du-te acolo!
- Eu nu... - Cere-i numărul! Hai!
- Bine. - Așa!
Frate...
Scuze! Cred că v-a căzut telefonul.
Mulțumesc!
Poșeta asta o să mă lase fără bani de telefon.
- Da, e scumpă rău. - Da.
E pentru mama. A fost foarte bolnavă.
- Timmy, nu trebuie... - Dar așa e! Mi-a fost foarte frică.
Scuze! Da, era să o pierdem.
Așa începi să înțelegi că viitorul nu e bătut în cuie.
Deci o să-i pun lumea la picioare cât mai pot.
Ce bine că puteți să i-o cumpărați!
Avansează, să nu-ți pierzi rândul!
- Crăciun fericit! - Și vouă!
Am vești.
Cică a mai rămas doar o singură poșetă, și Michaela o să o subtilizeze pentru noi.
Da...
Nu pot să o iau.
Altcineva o merită mai mult.
Poftim? Cine?
E un tip cu fiul lui la coadă.
Și? Avem nevoie de poșetă ca să facem rost de bilet.
E datoria mea.
E sufletul tău pereche.
Despre asta am vorbit toată ziua.
Sper că glumești. Pe bune?
- Mănușile dv. - Mulțumesc!
- Nu, eu... - Pe bune?
Îmi pare rău, Michaela.
Apreciez enorm. Dar altcineva o merită mai mult.
Nu, acestea sunt mănuși. Singura Sugar Plum rămasă e cea expusă.
Ce? S-au vândut toate? Cea expusă e a mea!
Hai, fruntea sus!
Mai avem încă 29 de ore.
- Auziți! Teddy a făcut rost de poșetă! - Nu cred!
- Dar Layla i-a dat-o unui tip. - Ce? Nașpa, Layla!
- Adică Nașpayla! - Frumos!
Tipul o voia pentru soție, cică se iubesc nespus.
Da, bine. Drăguț din partea ei.
Acum o tot laudă pe Layla prin mesaje, pentru bunătatea și altruismul ei.
Stați! Fiți atenți!
- Nu credeți... - Că Teddy o place pe Layla.
- Da. - E în limbă după ea!
- Asta schimbă totul. - Știu.
Noi îi țineam pumnii lui James, când Teddy merită sprijinul nostru.
Exact! Dacă Teddy e alesul, nu-și poate petrece Ajunul cu James.
Sau știți ce?
După o despărțire așa de brutală,
simt că ar trebui să-și ia un răgaz pentru a se vindeca și a se regăsi.
- În cartea lui Brené Brown... - Scott, scutește-ne!
Vă citesc un singur paragraf. Îl caut rapid.
Eu plec.
Practic, ne spune despre...
- Ați văzut priveliștea de la balcon? - Hai! Repede!
Doamne!
Bine, rămâne pe mai târziu!
Nu pot să cred că ai dat poșeta! De ce? Era cheia poveștii de iubire.
Roxy, nu înțelegi. Ar fi trebuit să auzi și tu povestea celor doi.
Tot aș fi păstrat poșeta! Asta e diferența dintre noi două.
Eu o să fac tot ce pot în continuare.
- O să ajungi la concert. Pa! - Bine. Pa!
Dacă mi-ai cere părerea, aș fi de acord cu Roxy.
Tu și Roxy nu aveți voie să fiți mai supărați decât mine.
Postul meu e în joc, deci...
Știu și îmi pare rău, dar ai fi înțeles dacă le-ai fi auzit și tu povestea.
O fi fost specială, dacă ai renunțat la alesul tău.
Da, dar încep să mă întreb dacă merită.
Poftim?
Am bătut tot orașul pentru biletul ăsta. Am avut parte doar de eșecuri.
Poate universul îmi spune că nu am ce căuta la concertul ăla.
Ce?
O să-ți fac o recenzie de nota zece, promit.
- Și sufletul-pereche? - Nu știu.
- Dacă ne e scris, de ce e așa de greu? - Pe bune?
Nu știu. Poate universul vrea să vadă dacă asta îți dorești cu adevărat.
Dar un lucru e clar. Nu renunțăm, bine?
Stai!
Însoțitoare de zbor.
L-ai cunoscut pe James la aeroport, iar acum vedem însoțitoare de zbor?
E un semn, Layla.
E trasă de păr, chiar și după standardele mele.
- Nu fi așa! - Dar îmi place cum gândești.
Ține-o tot așa!
Așa cum? Caut însoțitoare de zbor?
Nu. Cu noua percepție.
Clar mi-am schimbat percepția.
Luminițe drăguțe!
Drăguț...
parc.
- Bine. Unde mergem? - În Harlem, la Roxy.
- Cu cel mai mișto mijloc de transport. - Da.
Stai puțin!
Ai auzit?
- Ce? - Ritmul ăla subtil.
E piesa mea preferată de la Pentatonix.
Fugi de-aici!
- Ești fan? - Crezi că numai tu îi apreciezi?
Hai, lasă! Teddy, pe bune. În tot acest timp, nu ai zis niciodată:
„Layla, ghici ce! Și eu sunt fan Pentatonix.”
Ești plin de surprize.
Te țin în suspans. Fii atentă aici!
- Preferata mea! - Și a mea.
- Știi ritmul? - Da, tu?
Bine, hai!
- Pe bune? - Nu!
- Dar era... - Hai, lasă!
- Bine, scuze! - Ești foarte periculoasă.
- Ai făcut-o dinadins. - Nu...
Bine, gata!
Cred că am băut destul vin. Acum trebuie să facem rost de bilet.
- Teddy! - E imposibil să bei destul de vin.
- Lasă-l în pace! - De ce?
- Cât îți ia să faci un sendviș? - Lasă sendvișul!
Teddy a găsit oale și mirodenii pe care nu știam că le am.
Urmează un ospăț!
M-am gândit că puțină hrană o să ne pună creierele în mișcare.
Am carne și mâncare vegană.
- Ai și niște brațe. - S-a făcut cald aici.
Cică s-a făcut cald...
Mă uitam la carne.
- Aia de pe farfurie. - Sigur.
Ai talent, nu glumă!
Layla, așa-i că are talent?
Teddy!
Să mă ierte mama, dar n-am mai mâncat ceva atât de bun.
Mersi! Am lucrat la Alinea, deci...
Nu cred! La Alinea? Restaurantul cotat cu stea Michelin?
- Layla, am fost acolo. - Da, de ziua mea. Primăvara trecută.
A fost incredibil. Bibanul de mare...
Stai! Încă lucram acolo. Probabil eu am gătit bibanul.
Teddy, ai un har.
Cum de nu mai faci asta?
Ei bine, viața se complică. Mama mea s-a îmbolnăvit.
Am venit acasă să-mi ajut familia...
Bucătăriile nu au orar flexibil, așa că m-am făcut asistent personal.
Ești un fiu bun.
Dar locul tău e în bucătărie.
Mersi!
Știu însă că soarta singură nu îi va aduce acestei prea vrednice femei biletul.
Sau poate că da.
Vărul meu spune că are două bilete.
Trebuie doar să le ridicăm. Sunt la mama, în Brooklyn.
- A cam durat. Nu prea mai avem timp. - Ce? Cât durează să ne aduci un bilet?
Păi... e puțin complicat.
- Complicat? - Vă explic, dar faceți ce zic! Haideți!
Jordy, lasă-l să intre înainte să-i dai ordine!
Jordy, ce e complicat?
Teddy, în sfârșit ai venit!
Trebuie să faci crema de zahăr ars,
ca să îmi pot pregăti cadourile pentru prieteni și vecini.
Scuze! Cine dă ordine?
- Sunt mama lui. Pot să dau... - Mereu se poartă așa...
Teddy!
- Ea cine e? - Ea e Layla și e... Nu!
Recunosc privirea. E clienta mea.
Credea că va primi un bilet când a intrat pe ușă.
- Respiră! Rezolv eu problema. - Spune-mi...
Avem un musafir!
- Îmi pare bine, Layla. - Și mie...
- Tușico, trebuie să-i punem... - Jordy!
Uneltirile tale pot să aștepte până facem cunoștință ca oamenii.
Uneltiri. Îmi pare foarte rău!
- Layla, Jordy și Teddy sunt verișori. - Bună!
Bună! Acum că ne știm cu toții,
îi pot pune să exerseze ca să câștige biletele?
Exersăm?
Vrei să fac playback și să dansez la Balul Zăpezii?
- Ce e Balul Zăpezii? - Cel mai tare concurs de playback.
Anul ăsta, câștigătorii primesc bilete la Pentatonix.
Sună distractiv!
Pentru cine? Layla, tu nu pricepi. Vrea să concurăm.
Participanții sunt dedicați și iau asta în serios.
- Teddy cam exagerează. - Nu...
În fine. Anul trecut, cel de pe locul doi i-a tăiat cauciucurile câștigătorului.
- Fiindcă a ieșit al doilea? - Da.
- Sper că are interdicție acum. - Da!
- Un an. Dar mi-au făcut o nedreptate. - Despre tine e vorba?
I-am tăiat un singur cauciuc. Tind să fiu cam... ambițios.
Dar asta o să vă ajute să câștigați biletele, bine?
Nu o să fie floare la ureche.
E vorba despre Balul Zăpezii. O adevărată instituție.
Nu vă întreceți cu niște gospodine,
ci cu dubluri din musicaluri premiate și finaliști de la RuPaul's Drag Race.
Doamne! Reginele sunt de temut.
Auziți! V-am spus cumva că nu îmi doresc să fac asta?
- Am trac paralizant. - Teddy, nu te prosti!
- Are două titluri de Mister Wildwood. - Ce titluri?
Stai!
- Tu? În concursuri de frumusețe? - Te rog, fă abstracție! Aveam șase ani.
- O să vorbim la un moment dat. - Atenție!
Îmi dedicați mintea, trupul și sufletul,
pentru următoarele 12 ore.
- Cât? Pe bune, Jordy! - E cam mult, nu?
- Atunci 14 ore! - Cât?
Dacă o faceți, poate...
aveți o șansă să luați biletele.
Pregătiți-vă verva și strălucirea!
Vă testez abilitățile. Cinci, șase, șapte, opt!
Unu, doi, trei și patru! Cinci, șase, șapte, opt!
Unu, doi, trei și patru! Cinci, șase, acum voi!
Unu, doi, trei și patru! Cinci, șase, șapte, opt!
Unu, doi, trei și patru! Următorul! Hai!
Unu, doi, trei și patru! Cinci, șase, șapte, opt!
Unu, doi, trei și patru! Nu e bine! Vine așa.
Așa! Așa se face!
Avem nevoie de ceva spectaculos pentru momentul culminant.
Mă gândeam să facem o priză. Vă arăt cum să procedați.
- Bine. - Hai!
- Bun. - Stai aici! Pune-i mâna pe talie!
- Acum? - Da, acum!
Deci... tu...
O să îi cuprinzi talia.
Tu o să faci pli... Cuprinde-i talia!
- Mâna tot aici? - Lasă-le acolo!
- Tot timpul. - Nu te mișca!
- Tot timpul? - Da!
- Am auzit. - Da.
Acum îi apuci încheieturile cu mâinile.
- Bine. - Pentru stabilitate, da?
Deci fiți atenți! Faceți plié.
Acum! Așa!
Deci tu o să... Prea mult!
Fundul! Nu scoate fundul!
- Jos! Umăr! Sus! - M-am prins!
Jos! Umăr! Sus!
- Așa! - Unde e fata?
Cum faci toate astea fără fată? Nu asta ți-am exemplificat.
Teddy... Am făcut asta de multe ori. Hai, ia-mă de mână!
Bun, să-i dăm bătaie! Mă întorc și mă apuci de picior.
Cinci, șase, șapte, opt. Unu, doi, trei și patru...
Teddy!
Cinci, șase, șapte, opt! Unu, doi, trei!
- Fir-ar! - Teddy!
Da! Las-o pe spate!
- Am reușit! - Teddy Wilkins!
- Mamă! - Crema mea de zahăr ars?
- Oare mai apucăm să facem o repetiție? - Da, nu ar trebui să dureze mult.
- Sos iute! - Cu cremă de zahăr ars?
Nu, despre tine e vorba.
În lounge, la aeroport.
Mi-ai pus sos iute pe quiche.
Ți-a căzut o ceașcă în poșeta mea.
Am zis că nu uit chipul nimănui.
Mai ales dacă e drăguț.
- Zic și eu. - Deci ai avut dreptate.
Așa pare.
Mă apuc de treabă, ca apoi să putem face repetiții.
Aș vrea să te ajut.
Ei bine, poți.
Nu. Sunt varză la gătit.
Sigur exagerezi. Te învăț eu.
Trebuie să-ți deschizi un restaurant, ca să devin clientă fidelă.
- Nici vorbă. Majoritatea eșuează. - Nu și al tău.
Apreciez vorbele tale, dar nu am încredere în univers ca tine.
Bine. Nu trebuie să ai încredere în univers ca mine.
Ci doar în tine însuți.
- Așa îți motivezi studenții? - Da, așa motivez și părinții uneori.
Li se pare că facultatea nu e de ei.
Din cauza banilor, a circumstanțelor, a fricii,
mulți se feresc să viseze.
- Total de acord! - Mamă...
Teddy, nu mai sunt bolnavă.
Îmi place că ești aproape, dar nu am nevoie să fii aici.
Nu-ți mai face griji pentru mine și du-te și trăiește-ți viața!
Nu o să faceți rost de bilet cu desert și confesări! La treabă! Acum!
- Bine... - Să nu vă aud!
- Mai gust puțin. - La treabă!
- Gata! - Haideți! Acum!
Ce mai aștepți?
Știu că sună absurd...
dar uite ce liniștită e!
Îi trece dacă nu face rost de bilet.
- Nu! - Trezirea!
- Bună, scumpo! - Scuze! Îmi curgea saliva?
- Nu... - Am sforăit?
Avem de pregătit un spectacol.
Nu prea avem timp, căci vrem să te facem frumoasă.
Jordy, fata asta e deja frumoasă.
La Balul Zăpezii nu e suficientă frumusețea naturală.
Scumpo, eu sunt stilistul suprem! Pregătește-te pentru o schimbare totală!
OPERA
- Ce bine arăți! - Mă bucur că ai venit.
A rupt scena!
Încă un rând de aplauze!
Venerați-o! Priyanka!
Competiția pare strânsă rău.
- Vreau și eu una. - Nu.
- Puteai să ceri frumos. - Cunosc furnizorul.
- Îți garantez că are alune. - Mulțumesc!
Injecția cu epinefrină în inimă
ar surclasa celelalte nebunii pe care le-am făcut împreună.
Nu în inimă se face injecția aia.
Mersi că ai ținut minte!
Crăciun fericit, draga mea!
Scumpo, avem nevoie de toată efervescența ta în concurs!
Îți strici zâmbetul dacă îți rămân resturi între dinți.
Jordan!
Ce crezi că faci aici, mai precis?
Anul ăsta îți curg balele după bal. Am făcut și afișe.
- Ce rău am ieșit în poza asta! - Știu.
Alan, ai vrut să îmi stingi scânteia, dar nu îmi poți zdrobi spiritul festiv.
Azi am venit ca antrenor.
- Pe cine antrenezi? - Pe Layla și pe Teddy.
Sunt printre cei mai tari din cartierul Gowanus.
Mai degrabă din cară-te-rierul Gowanus, dar, în fine, baftă!
Haideți să vă pregătim!
Ăștia doi sunt foarte buni.
- Da. Dar știi cu ce îi depășim noi? - Cu ce?
Cu un titlu de Mister.
Atunci m-au văzut 25 de părinți la școală. Ăștia vor spectacol.
Atunci hai să le oferim fix asta!
Bine, deci voi urmați. Atenție! Nu aveți coordonare, ritm și talent.
Dacă vreți bilete, vreau vervă și strălucire în draci!
Vervă și strălucire.
Un spectacol înflăcărat, nu?
- Aplauze! - Ei bine...
Teddy, telefonul! Dacă îți cade, îmi strici coreografia.
Sigur.
Așa!
- Să faceți treabă bună! - Hai!
Vervă și strălucire...
- Acum, direct din Gowanus... - Jos cu astea! Mă disperă!
Layla și Teddy!
Să te vedem, sclipiciule!
Aplauze pentru Layla și Teddy!
- Fugi! - Hai!
Bun!
Pe aici.
Așa-i că au fost spectaculoși?
Doamne!
A fost foarte...
- Incredibil... - Bine!
Ați cam improvizat pașii, dar vă cert mai târziu,
fiindcă sărutul a fost genial!
Doamne! Efectiv i-ați dat gata! Nu s-a mai văzut așa atracție aici.
Dacă nu aș ști, aș zice că sunteți îndrăgostiți.
- Păi nu? - E clar! Ați fost de top!
Da, a fost... Da. Chiar i-am dat gata, nu?
Facem orice pentru spectacol, așa-i?
- Așa-i? - Da.
Atenție! Va începe decernarea premiilor!
Ca de obicei, câștigătorii au fost aleși pe baza evaluării mele competente
și a reacției publicului.
Fără să o mai lungim,
îi rog pe cei din top trei să mi se alăture pe scenă!
În ordine aleatorie,
Patrice și Tyler!
Priyanka!
- Layla și Teddy! - Ireal!
Să vezi și să nu crezi! E un miracol de Crăciun!
- Fugi pe scenă! Hai! - Auziți? Mai sunteți aici?
Layla și Teddy? Nu vă sfiiți! Layla și Teddy!
Așadar, locul trei!
Le-a adus faimă turneul regional al piesei In the Heights,
Patrice și Tyler!
Bravo! Așa!
Pe locul doi, surpriza din Gowanus,
Layla și Teddy!
Nu vă credeam în stare! Bravo! Excelent!
Așadar, câștigătoarea acestei ediții e...
Venerați-o! Priyanka!
E momentul meu de glorie! Dați-vă!
- Da! - Scumpo, ai reușit!
Ador Crăciunul!
Mulțumesc! Da!
Fiți atenți!
Pe locul doi, surpriza din Gowanus, Layla și Teddy!
- Nu pot să cred că au pierdut. - Eu pot.
Ați văzut-o pe Priyanka? A fost țuț-ure.
- Frumos! - Mersi!
- A fost intens. - Deci e gata.
A fost ultima lor șansă.
Da, nu mai sunt nici bilete, nici legitimații de acces în culise.
Poate e mai bine așa. E clar că se înfiripă ceva între ei.
Nu pot să cred că nu o să-l revadă pe James.
Am crezut că ții cu Teddy.
Nu știu ce să simt. Situația asta e derutantă.
De acord. Bine că nu avem bilet! Fiindcă nu am ști cum să-l folosim.
Să vă pun la curent! Aveți bilet.
Ce?
Cum știți când... Știți ce? Nici nu-mi pasă.
Am scris în e-mailul de azi că s-a returnat o invitație.
- În e-mail... - Deci așa...
- Bine, gata! Liniștiți-vă! - Putem să-i dăm Laylei un bilet.
- Da. - Excelent!
Putem, dar nu ar trebui.
Nu pentru că mătușile mele caută bilete în gerul de afară,
ci pentru că nu e bine să intervenim.
De acord. Ar trebui să fie cu Teddy, iar James doar o bulversează.
- Dar suntem siguri de asta? - Gata!
Nu e decizia voastră.
Nu contează cu care dintre ei îi e scris să fie.
Ideea e că Layla trebuie să decidă.
- Bine. - Plictisitor, dar fie!
Și Teddy? Și sentimentele lui?
Asta nu contează?
Încetați!
Tu știi ce s-a întâmplat pe scenă?
Păi...
Nu...
Nu știu.
Mda.
Fiindcă eu...
Bine. Să nu vă simțiți prost!
Nu ați câștigat, dar să ieși pe doi cu publicul ăsta...
- Încă nu-mi vine să cred. - Sincer, la cum ați prestat, nici mie.
Dar am văzut vervă și strălucire.
Cred că îmi aparține invitația la centrul spa din Catskills. Mulțumesc!
Hai! Locul doi îmi face sete.
Mi se pare doar mie sau a fost...
Ceva...
Ce pur și simplu...
S-a întâmplat?
- Da. - Da.
- Pe scenă. - Da.
Fiindcă...
Vorbiți mai târziu. Ai primit bilet.
- Ce? - Da.
- La Pentatonix. Ne-au trimis bilet. - Cum?
Ți-au trimis mesaj. Trebuie să te pregătești.
Dar el... Ideea e...
Ne gândeam...
Că ar trebui să vorbim.
Vorbiți după ce își vede iubirea vieții!
Scumpo, simt magia iubirii. M-ai făcut să cred în dragoste.
Ajut-o să se îmbrace pentru concert, bine?
- Și tu! Mișcă! - Stai? De ce să merg și eu?
Pentatonix îi dă biletul dacă tu joci rolul Moșului în concert.
- Ce? - De ce?
Nu știu. O fi bolnav actorul.
- Cui îi pasă? Mișcați-vă! - Nu scrie nicăieri...
- Așa! - Dacă mă pripesc?
O să-ți cunoști bărbatul ideal. Ești în stare de șoc.
Ai bilet la Pentatonix! James din aeroport, păzea!
- Jordy, nu pot! Am trac. - Tontule, tocmai ai dansat pe scenă.
Dar Moșul are replici de zis.
„Ho ho ho” nu e o replică, e zgomot, iar asta știi să faci.
- Dar nu sunt un grăsun vesel... - Teddy! Clienta se bazează pe tine.
Fă-ți treaba, du-te la concert, fii un Moș bun!
Nu îi strica finalul fericit acestei femei minunate! Du-te!
- Nu mă împinge... - Du-te!
Știi că mie nu îmi place romantismul magic.
Dar acum e romantism magic pe bune!
Zi-mi de ce pari nesigură!
Nu par nesigură.
Pur și simplu...
nu sunt sigură.
Înseamnă același lucru. Ai nevoie de un dicționar?
Mi-au scris cei de la Impromptu. Vor o recenzie. Trebuie să o fac.
- Postul lui Teddy e în joc. - Eu scriu, tu te machiezi.
Hai!
„Asistentul a fost politicos?” Da. A fost profesionist și grijuliu.
Și foarte drăguț.
M-a învățat să fac desert. Pe mine, antitalentul!
Ești antitalent! Dar nu e relevant.
- Hai, fii atentă! - Bine.
„L-ai recomanda unui prieten sau unui coleg?”
A fost plin de surprize.
Mai ales la Balul Zăpezii! Nu cunosc pe nimeni în stare de așa ceva.
Nu cred că e în fișa postului să devii dansator semiprofesionist.
Care sărută bine.
Trebuie să răspunzi cu „da” sau „nu”, deci o să pun „da”.
TURNEU DE CRĂCIUN
Frate! Am o zi din ce în ce mai bună...
Nu!
Pe bune?
Asta nu era în fișa postului.
CULISE
- Bună! Sunt Teddy, îl joc pe Moș Crăciun. - Mai încearcă! Au deja un Moș.
- Dar am primit un mesaj. - Tito, rezolv eu.
- Teddy? - Da.
Pe aici.
Nu știu sigur ce au pus la cale.
- Doamne! Tipa aia e Kirstin? - Da, ea e.
- Și Mitch! - Da, chiar ei!
- Și Kevin! - Da.
- Frate! Uite-l pe Matt! - Da, îl văd.
Doamne, sunt copleșit! Stai!
- Unde e Scott? - Cine mă caută?
Glumeam. Colegi, a ajuns Moș Crăciun!
- Salutare! - Moșule!
- Salut! - Nu-mi vine să cred.
Ce s-a întâmplat aici? Te-ai încăierat cu un ren furios?
Zici de reni fiindcă sunt Moșul!
Nu e așa de amuzant.
Te iau peste picior. Nu e amuzant, punct.
Nu e amuzant deloc
Întruna cântă așa.
Bine, am înțeles. Sărutul.
S-a întâmplat. Dar James din aeroport?
Realizat în viață, arată bine, probabil are bani.
Iar Teddy e... drăguț.
- Teddy e mult mai mult. - Da, știe să gătească.
E bun la suflet, grijuliu și isteț.
Familia lui e nostimă și toți sunt plini de iubire.
Mama lui e adorabilă. M-a îmbrățișat de parcă aș fi fost a ei.
Și când Teddy te-a sărutat...
Lumea s-a topit.
Doamne!
Sunt îndrăgostită lulea de Teddy.
Universul nu m-a călăuzit spre James.
Semnele mi-l arată pe Teddy.
- Deci fii atent! De fapt, Reggie e Moșul. - Salut, Reggie!
Ce faci? Arăți excelent!
Faza cu Moșul era un pretext, fiindcă voiam să ne lămurești.
O placi pe Layla?
- Zi odată! - Stați... De unde știți...
Suntem implicați. Am urmărit situația toată ziua.
Da, ne-ai trimis vreo 700 de mesaje.
- Nu citim doar textul, ci și subtextul. - Da, suntem adevărați detectivi.
Și emoticoanele? E de-a dreptul evident.
Vrem să știm. Simți ceva pentru ea?
Dacă da, nu ar trebui să-și petreacă seara cu altul.
Roxy, sunt nebună fiindcă îl vreau pe Teddy?
Fată, ești nebună. Dar iubirea te face așa.
Du-te! Fii cu el!
Sigur așa vrei să procedezi?
Clar! Îi plac gesturile mărețe, deci asta o să fac.
Moșul apare pe piesa „Here Comes Santa Claus”.
O să intri pe horn și o să spui „ho ho ho”.
- Nu e complicat. - Bine.
Reggie e de acord?
Reggie e beat de la ora 15:00. Crede-mă, nu are obiecții!
Din fericire, mai aveam un costum. Al tău era ud leoarcă.
Pe al lui sigur nu-l vrei.
Îți trebuie barbă!
Apropo, îl caut pe Teddy.
Îl joacă pe Moșul. Are un zâmbet superb.
Nu observi din prima. Te izbește la a doua privire: „Mamă! Ce sexy e!”
- Îl găsesc mai repede în culise? - Da, dacă...
- Mersi! - Dacă ai voie acolo!
Scuze! James!
Ești aici. Nu o să-ți placă ce o să spun.
Îmi pare rău. Sunt îndrăgostită de altul. Te-am dorit, dar a apărut un tip minunat.
Nu că tu nu ai fi. Mi-am tot închipuit cât de minunat ești.
Dar Teddy știu sigur că e. Așa îl cheamă. Teddy.
Trebuie să îi spun ce simt.
Nu vreau să fii dezamăgit fiindcă nu sunt aleasa ta.
Aleasa ta există și o să o găsești. Eu trebuie să-l găsesc pe Teddy.
Îmi pare rău. Crăciun fericit!
- Scuze, iubitule! A fost aglomerat. - Iubito!
Teddy!
Scuze! V-am confundat.
Pe aici!
Am ajuns!
- Nu urc acolo! - Ba da. Altfel cum te pui în poziție?
- Unde e poziția mea? - Sus pe casă.
Repede! De acolo cobori pe horn.
SUS - JOS
Acum coboară.
Bine. Ce vrei să spui? Am biletul ăsta de la Pentatonix.
- Nu îmi dă acces total? - Nu.
Mulțumim mult!
Haideți!
Știu că Teddy e acolo.
A zis că îl joacă pe Moșul și e om de cuvânt, înțelegi?
Face asta ca să mă întâlnesc eu cu alt tip.
Dar eu nu vreau să mă întâlnesc cu el, ci cu el.
- E destinul! - Ce?
- Cred că pe acolo vrei să o iei. - Nu.
Nu vreau să o iau pe acolo.
- Hai! - Nu mai da din mână! Nu sunt avion!
Nu pot. Încă se mișcă.
Pare că Moșul s-a împotmolit.
- Să-l ajutăm! - Da! Cântați cu noi!
- Hai! - Poate dacă toți...
Tare! Așa!
- Cântați cât de tare puteți! - Să-l ajutăm!
Să vă aud!
Am crezut că e vorba de iubire, de gesturi mărețe.
Așa e, dar...
Faci un gest măreț pentru ea sau cobori?
Vreau să cobor.
Bine.
Vreau să cobor!
Ho ho ho?
Moșul, oameni buni!
- O să fii bestial, Teddy! - Da, clar.
Să începem! Mă descurc.
Scuze că v-am întrerupt!
- Deși e Crăciunul... - Teddy, costumul!
- Ce chestie! - Da, Teddy!
Oamenii aceștia de treabă îi calcă pe urme lui Cupidon.
Au vrut să fac impresie bună, așa că mi-au dat un costum special.
- Dar trebuie să mă lași. - Știu că nu pe mine mă cauți.
- Stai! - Știu că ești în public...
- Auzi? - Crezi că el e bărbatul...
Mai știi ce vorbeam despre iubire și destin?
Despre mine vorbește! Eu sunt Layla!
Acum înțeleg.
Cred că destinul te-a adus în viața mea.
De ce ai nevoie? De permisul de conducere?
- Facturi? Card de credit? - Vreau o legitimație pentru culise.
Layla, cu tine în preajmă simt că pot să fac orice îmi propun.
Tu îmi schimbi percepția asupra lumii.
Te rog, e Crăciunul! Mă cheamă acolo.
Susțin iubirea, dar nu el mi-e șef. E bun biletul tău, dar în față. Fugi!
Sincer, am crezut că ești nebună când ai spus
că umbli după un tip cu care ai petrecut două-trei ore.
Dar eu te cunosc de o zi și ceva.
Și aș umbla după tine toată viața, dacă așa te-aș cuceri.
Dacă simți ce simt și eu, te invit alături de mine...
și de trupa ta preferată din toate timpurile.
- Vreau să intru. - Numai la pauză.
Sigur.
- Stai! Unde mergi? Stop! - Scuze!
În fine. Nu e de leafa mea.
Layla!
A meritat să încerc.
Teddy!
- Și eu simt la fel! - Layla?
Doamne!
Am auzit tot ce ai spus.
Deci știi că ești cea mai minunată, frumoasă și grijulie persoană din lume.
Mă faci să recântăresc tot,
de la a-mi deschide restaurant la a avea încredere în univers.
Și eu recântăresc tot.
Acum știu cum vreau să fie alesul meu.
Ca tine.
Deci sărutul ăla a însemnat ceva.
Așa pare.
Salut! Scuze că vă întrerup!
După toate astea, simt că vrem un răspuns mai ferm.
Cred că vrem să vedem că ești sigură.
Da, suntem prea implicați, nu vrem dubii.
Când ne-am sărutat...
s-a topit lumea?
Nu lumea.
Ci universul.
Layla și Teddy, haideți aici pentru piesa aceasta!
Aplauze pentru cei doi îndrăgostiți!
Suntem înconjurați de iubire azi!
Iubito, ea e...
E tipa din aeroport.
Ce frumos!
- Puteam să o las în culise. - Da.
Subtitrarea: Cătălina Vod