- בוקר טוב! - בוקר טוב!
- איפה פאולה? - המשמרת שלה עוד לא התחילה.
לעזאזל.
בוקר טוב.
היי! ברגע שתהיי מוכנה, חומד.
אני באה.
אני מצטערת.
- עוד קפה? - בבקשה.
- תודה. - אני מצטערת.
מה הבעיה של אחותך לעזאזל?
אני לא יודעת.
כשתגיע לכאן, תגידי לה שהיא מפוטרת.
אולי היא חולה או משהו. היא לא עונה לטלפון.
עברת בבית שלה?
חשבתי שאפגוש אותה כאן.
המפשיט עדיין חופשי -
חשבון, בבקשה.
שולחן חמש קורא לך.
יש לי תמונה שלה.
בואי נראה.
היא יפה.
שמור אותה.
אני רוצה להגיש דוח נעדרת.
אבל פגשת אותה אתמול, לא?
קראתי את ההודעות, מה אם היא נחטפה על ידי המפ...
המפשיט.
מספיק.
את יודעת כמה אנשים באו לכאן היום
כדי להגיד לי שהבן זונה הזה חטף את אחותם?
שבעה.
ואת יודעת כמה מהן חזרו הביתה כאילו לא קרה כלום?
כולן.
אני מציע שתלכי הביתה.
תכיני לעצמך תה מרגיע, תקראי ספר.
פאולה?
אני דואגת לה.
תשמעי.
ההיעדרות שלה מהעבודה
לא אומרת שקרה לה משהו רע.
לאנשים יש סודות, זה הכול.
פאו?
חתול דפוק.
זה קורה כל הזמן וזה תמיד אותו הדבר.
- היא לא הייתה משאירה את החתול שלה לבד. - לא.
בלי אוכל.
חתולים הם עמידים מאוד. תאמיני לי. יש לי שלושה.
אבל זה לא מתאים לה.
במקרים כאלה הנשים לרוב עם החבר שלהן.
- תאכילי את החתול. - אתה לא מקשיב לי,
אין לה חבר.
את בטוחה?
את נמצאת כאן ודואגת לה
ותכף היא תופיע ותתחיל לדבר על הגבר החדש שלה.
שמעי, גברתי, הפסיקי לבזבז לי את הזמן.
יש לנו עבודה אמיתית.
WOMEN IN BLUE -
אז לא תאכלי איתנו?
אמרתי לך, אני לא יכולה לעזוב לפני שהמשמרת שלי תסתיים.
תאמין לי, בבקשה, סבתא תישאר איתך.
אימא, את יודעת שאני שונא את הבישול של סבתא. הוא נורא.
היי, תפסיק להתבכיין.
תתעלמי ממנו, אימא.
ביי.
אני יכולה להכין לה מילנסה לארוחת ערב. אתה רוצה?
אם אימא שלי לא מבשלת, אני לא אוכל.
- את בסדר? - לא, אני לא בטוחה שאני בסדר.
אני חושבת שאני מפחדת מאוד. או לחוצה. אני לא יודעת.
שבועיים הם לא הכנה מספקת.
אני בטוח שאת יודעת כל מה שאת צריכה לדעת.
- כן. אתה בטוח? - ודאי.
אני עושה את המעשה הנכון?
כן.
- כן. - כן?
כן, את עושה את המעשה הנכון.
- כן? אתה חושב? - כן.
אני מאמין שכן. קפצת ממטוס, לא?
- כן. - המצנח נפתח?
כן. הוא נפתח.
את יודעת מה הבעיה שלך.
את קשוחה מדי כלפי עצמך.
את מה שאת לא יודעת עכשיו תלמדי בהמשך.
צעד אחר צעד. הכול טוב.
אבל אני לצד הילדים
כי המילנסה של אימא שלך לא טעימה כמו שלך.
תודה.
תחיית המתים של הגוף
וחיי נצח.
בוקר טוב, אבא.
טרומן קפוטה "בדם קר" -
את באמת רוצה לאחר ביום הראשון שלך?
ברור שלא, אימא.
חשבתי שאמרת שהמפשיט כבר לא יהיה בחדשות.
ובכן, אדוני הנשיא, הצלחנו לצמצם פערים רבים.
- החקירות... - אם כך, אמיליו,
הסבר לי את הכותרת הדפוקה הזו!
תתקשר אל העיתון פיפסה ותחנוק את הבני זונות האלה.
עם כל הכבוד, אדוני הנשיא,
אני לא חושב שהממשל ירוויח
מכותרת שאומרת שאנחנו מצנזרים את התקשורת.
אז תפוס את הבן זונה הזה פעם אחת ולתמיד!
שמעת אותי, חתיכת זין?
אנחנו עובדים על זה, אדוני הנשיא.
משמרות כפולות ומשולשות. כולם פועלים...
נמאס לי מתירוצים, אמיליו.
העבודה שלך פשוטה מאוד.
לשלוט בנרטיב ולשנות את התדמית של המשטרה.
אתה יכול לעשות את זה או שעליי להתקשר למישהו אחר?
יום טוב.
לא חזרת הביתה אמש.
אישן אחרי שאתפוס את המניאק הזה.
דיברת עם אבא?
פחות או יותר.
את יודעת שהוא בחיים לא ישלים עם כך שאת כאן, נכון?
מועדון תפירה, זה מה שיש לנו עכשיו. שיט.
מי יודע?
לא נורא כל כך לראות כאן כמה חצאיות, נכון?
מספיק עם השטויות.
מישהו צריך להסביר לבחורות האלה שהן לא...
שהן לא מה?
לוזאנו?
למה אנחנו עושים שטויות, רומנדיה?
היי. זה נכון שהיו צריכים לגרור אותך מאיזה בית זונות דפוק?
קברט אקזוטי.
אתם רואים כמה זה רציני, חברים?
זה רציני כל כך שהיו צריכים להביא סדרן שיטפל בזה.
התג הזה לא עושה אותך שוטר.
אתה רוצה לאבד אותו שוב?
זה מה שחשבתי.
שבו, בבקשה.
שלום.
מה שלומך?
- שלום. - שלום.
- מה שלומך?
איזה יופי.
גבירותיי, מה שלומכן?
טוב, תודה.
באתי לאחל לכן הצלחה ביום הראשון שלכן.
וגם כדי להזכיר לכן
שאתן מייצגות את משטרת העיר.
ועל כן...
חייכו.
חייכו תמיד. תראו לי.
מעולה! הפקד.
עכשיו נחלק אתכן לארבע יחידות של ארבע.
פרז, לופז, קריון, הרננדז. פארק הונדידו.
סנצ'ז, אאדו, רודריגז, אסטורגה. לה אלמדה.
דה לה טורה, קמאצ'ו, הררה וקרוז. פארק סנטיאגו.
עכשיו לכו לקחת את הציוד שלכן.
שיהיה לכן יום ראשון מעולה.
תודה.
סניוריטה הררה.
כן, אדוני. גבינה הררה.
- גבינה הררה, נכון? - כן, אדוני.
בתו של הפקד הררה, מפקד המחוז. נכון?
כן, אדוני.
מצוין.
אני חושב שאת, יותר מכל אחד אחר,
מבינה את החשיבות של מה שאנחנו עושים כאן.
- ודאי, אדוני. - ולא כולן מבינות.
לא, המפקד.
זו בעיה.
בואי נשנה את זה, גבינה!
והדרך היחידה לעשות זאת היא לספר סיפורים.
סיפורים אמיתיים, אנושיים ונכונים.
- את מבינה? - האמת היא שלא.
אני רוצה לספר את הסיפור שלך.
"גבינה הררה.
בתו של מפקד משטרה מעוטר.
אחותם של שלושה שוטרים במשטרת מקסיקו סיטי."
ועכשיו את לבושה בכחול וממשיכה את המסורת.
את תופיעי בעמוד השער של מגזין גראן הוגאר.
אז את רוצה שאופיע בעמוד שער של מגזין?
כן. את.
ואבא שלך.
- לא. - למה לא?
- כי כל זה לא מוצא חן בעיניו. - מה לא מוצא חן בעיניו?
- למשוך תשומת לב. - באמת?
- כן. הוא שונא את זה. - חבל.
- כן. - זה לא משנה, גבינה. יש לנו אותך.
וזה העיקר.
אז כשתסיימי את המשמרת פגשי אותי בחדר הישיבות.
- מה את חושבת שנקבל? - 22.
- מגניב. - לא, חצי אוטומטי. משהו טוב.
את מי את רוצה להרוג?
תודה.
סלח לי.
אתה יודע איפה נקבל את שאר הציוד?
איזה שאר ציוד?
הנשק שלנו.
למה לעזאזל אנחנו לא מקבלות כלי נשק?
אני מאמין שזה עניין בירוקרטי.
צריך למלא עוד טפסים.
- מתי זה יקרה? - אני לא יודע.
מה אנחנו אמורים לעשות עם זה?
יש בזה מטבעות כדי שתוכלו להתקשר למשטרה במקרה שתיתקלו בפעילות לא חוקית.
שמעת אותו, נכון?
- שמעת אותו או לא? - כן, ואל. תירגעי.
אז אנחנו, שוטרות, אמורות להתקשר למשטרה?
ומה עם המשרוקית?
במקרה שפעילות כזו מתקרבת אליכן, נשפו בה.
אם כך, פקד, אתה יכול לנשוף בה בעצמך.
נראה שיש לך ניסיון רב בזה.
- ולנטינה. - מה?
כדאי מאוד שתשתלטי בה.
היא תהיה בסדר.
היא תהיה מובטלת.
טוב, אז מאיפה ניקח את הניידות שלנו?
ולחשוב שהאמנו להם.
אני חושבת שאת לא נוהגת באופן סביר.
- אני? - כן, את.
אני לא נוהגת באופן סביר?
הם שיקרו לנו. שקר הוא סביר בעינייך?
העיכובים הם בעיה.
אחי איבד את האזיקים שלו פעם.
הוא אמר שהם נגנבו, אבל אני בטוחה שהוא איבד אותם.
בכל אופן, לקח להם ארבעה חודשים להחליף אותם.
בכל פעם שהוא עצר מישהו, הוא השתמש בחבל.
מסכן, הוא התבייש מאוד.
עדיף לא לשאת אקדחים.
סטטיסטית, קיומו של אקדח מגביר את הסיכוי לאלימות,
לא מפחית אותו.
- באמת? - מחקרים מוכיחים זאת.
מעבר לזה, 71 אחוזים מהשוטרים לא משתמשים בנשק שלהם אפילו פעם אחת.
- שמעת, ואל? טוב לדעת. - כן, מעולה.
- שלום. - שלום.
העבודה שלכן הכי טובה.
תודה, גברת צעירה.
בעלי טייס.
באיזו חברת תעופה אתן עובדות?
ועכשיו, בואו נתחיל.
תודה.
תוכלי לעזור לי למצוא את מוזיאון מקסיקו סיטי, בבקשה?
איך אוכל לעזור לכם, רבותיי?
תרצי להצטרף אלינו לקפה?
לא, מובן שלא. אני במשמרת.
לכו 400 מטרים דרומה ואז 400 מטרים מערבה
ואז תגיעו.
מי את חושבת שאני? העורך?
אני עובד במגזין רק שלושה חודשים.
יש לנו סיפור, לוקאס.
משרוקיות במקום אקדחים.
- הם שיקרו לנו. - חשבתי שאמרת שזה עיכוב.
זה מה שהם אמרו. הם הרי לא יודו בזה.
ואל, עיכוב בממשל המקסיקני הוא לא חדשות.
מה קרה לך?
על מה את מדברת?
למה אתה לא מודה שאתה מפחד, יא אפס?
כשאת כועסת את רוצה שכולם יכעסו איתך.
לא. אבל...
זו הייתה שיחה חשובה.
- המטבעות האלה הן לשימוש רשמי בלבד. - באמת?
הייתי צריכה לשחרר קצת לחץ רשמית.
למה את כל כך מתעקשת?
יש לו חברה חדשה.
זה לא רציני. זה לא יחזיק מעמד.
היא... איך אומרים? רק ריבאונד.
אוסטין! אוסטין! אוסטין!
- קדימה. - מריה.
- מה קרה? - אוסטין!
- אני לא מוצא את אוסטין. - מי זה אוסטין?
- הכלב שלי. - איך הוא נראה?
הוא קטן. עם כתמים חומים.
אל תדאג. אנחנו נעזור לך למצוא אותו.
לא, לא נעשה זאת כי זה לא העבודה שלנו.
- אז אתה יכול ללכת, ילד. להתראות. תודה. - לא, חכי.
זו כן העבודה שלנו.
התבקשנו לעזוב והוא זקוק לעזרה שלנו.
למה את חייבת תמיד לעשות מה שאומרים לך?
אפילו כשהיית ילדה לא יכולת לצבוע מחוץ לקווים.
כי בשביל זה נועדו הקווים.
לא נעשיתי שוטרת כדי לרדוף אחרי כלבים אבודים.
ואת?
- את רואה? אף אחת. - מה אני רואה?
שלא נעשה זאת.
האחים שלי ואני מחליטים כל דבר בהטלת מטבע.
אני בעניין.
- בסדר. - בסדר. פלי.
אוסטין!
אוסטין?
אוסטין!
אוסטין.
אוסטין!
- קראו לו. - אוסטין!
אוסטין. בוא הנה, קטנצ'יק.
מצאתי אותו!
היי.
התעלומה נפתרה. אפשר ללכת עכשיו, בנות?
תראה, כאן.
היי, בוא הנה, כלבלב.
בוא הנה. הוא חמוד מאוד!
תראו. תראו.
תראו.
מה קרה?
מה זה?
הרחיקו את האנשים, בבקשה.
- מה קורה כאן? - נראה שזו קורבן נוספת של המפשיט.
זה אותו הדבר, אישה עם שיער חום.
בתחתונים. כפות הרגליים, הקרסוליים ומפרקי הידיים קשורים.
סיבת המוות?
כנראה חנק, אבל צריך לוודא בנתיחה.
- תכשיטים, חפצים אישיים? - שרשרת.
בסדר, קח אותה לתחנה.
ודא שיבדקו אותה ויחפשו טביעות אצבעות.
עוד משהו?
סרקנו את האזור, אבל אף אחד לא ראה שום דבר.
תקשיב לי. סרקו שוב.
- אנחנו חייבים עד ראייה. - בסדר.
לעזאזל.
מי מצא את הגופה?
זה לא ימצא חן בעיניך.
- את מצאת את הגופה? - לא.
אני מצאתי.
יש עוד משהו שכדאי שנדע, ואקה?
כלבלב הוביל אותן לגופה.
אבל כשהגענו גילינו שזו כיסתה אותה במעיל שלה.
למה לעזאזל פגעת בזירת הפשע?
מתוך כבוד.
כבוד?
אתן לך עצה, ילדונת.
אם את רוצה לעזור לנערה מתה, ראשית עלייך לכבד את זירת הפשע.
ורק אז, אם אפשר, לכבד את הגופה.
ברור?
- ברור? - ברור.
- היא זוהתה? - עוד לא.
בסדר, בוא נבדוק את כל רשימות הנעדרות.
- אנחנו חייבים לגלות משהו. - בסדר.
יש טביעת נעל ליד הגופה.
אולי כדאי לקחת תבנית.
דיאז.
תעד את טביעת הנעל.
- ואקה. - כן, אדוני?
סלק אותן מכאן, בבקשה.
גבה מהן הצהרה בתחנה.
קדימה. זה מספיק להיום.
קדימה!
זכותי להחליט מה אני רוצה לעשות.
אם אתה לא מבין את זה, זו בעיה שלך.
את רוצה להיות חופשיה? צאי מהמכונית שלי.
- מריה. - מה?
היא לא הזכירה לך...
את מי?
את נטליה.
למה את אומרת דבר כזה?
היא לא הייתה דומה לה בכלל.
לא אמרתי שהיא דומה לה, רק אמרתי שהיא הזכירה לי...
שכחי מזה.
איך מתקדם היום הראשון שלך?
אפשר להגיד שבסדר, אבל...
בסדר, נכון? נרגעת. את רואה? אין בעיה.
כן, זה היה יום מוזר.
אולי זה יעודד אותך.
הלו, אימא?
- היי, חומד. - היי, אני דיברתי איתה.
נחשי מה קרה. אמרתי למורה שלה שאת שוטרת ושאת תופסת פושעים.
היא תפסה פושע?
אימא, באמת תפסת פושע?
- כל אחת בתורה. - לא, מותק.
זה רק היום הראשון שלי.
היא אמרה שהשוטרים הם הפושעים האמיתיים.
זו רק דעתה.
היא טועה. היא משוגעת.
- אימא, מתי תגיעי הביתה? - בשבע.
אל תשכחו להכין שיעורי בית, בסדר?
אני מתגעגעת אליכם מאוד. תנו לי את אבא שלכן.
- כן. - אנחנו אוהבים אותך.
- שלום. - שלום.
עוזר לי מאוד לשמוע את הקול שלך.
איזה דבר מוזר קרה היום?
לוזאנו רוצה לדבר איתך על הגופה.
- מיד! - כן, אני באה.
- נדבר אחר כך, בסדר? - את בטוחה?
אני צריכה ללכת. נתראה בבית.
- בסדר, ביי. - ביי.
הבלש, הנה אתה.
תפסו חשוד.
הוא בחור גדול, שרירי, מקריח, מזוקן.
הוא בן 30 פחות או יותר.
הוא עובד בפארק.
ראיתן אותו במהלך המשמרת שלכן?
- לא. - לא.
אתן בטוחות?
הנה הוא.
שמעו. אני רוצה שתגישו לי את ההצהרות האלה לפני שתלכו הביתה.
- אתן יכולות למלא אותן אחר כך. - אנחנו הולכות.
קדימה, קדימה. לכו.
אני לא יכולה. אני לא יכולה.
אני לא מצליחה להפסיק לחשוב עליה.
זה נורא.
תארו לעצמכן מה היא עברה.
תארו לעצמכן כמה היא פחדה.
היא עם אלוהים עכשיו.
היא לא עם אלוהים.
היא בחדר מתים דפוק על מיטת מתכת.
היא עירומה והיא לבד.
זו רק הגופה שלה. הנשמה שלה נמצאת עם אלוהים.
אני שמחה שאת חושבת כך כי כך יש לך הסבר.
את חושבת שגם לבן זונה שעשה את זה יש נשמה?
לכולנו יש נשמות. זה כתוב בתנ"ך.
לא, זה מה שאנשים כמוך אומרים.
עם התוכנית האלוהית שלכם.
זו לא התוכנית שלי. זו התוכנית האלוהית.
סבתא שלי אומרת שבפרק כ"ט בספר ירמיהו...
אז מה את עושה כאן, לעזאזל?
את יכולה להסביר לי למה אנחנו מחפשות את המפשיט
אם בשורה התחתונה כל הרציחות האלה הן חלק מהתוכנית הדפוקה של אלוהים?
ולנטינה, עזבי אותה!
אני אסיים את ההצהרה שלה.
את בסדר?
- את בסדר? - לא התכוונתי להרגיז אותה.
הבוס שלו אומר שהוא עובד במשמרות של 24 שעות.
והוא צריך לדווח רק פעם בשבוע.
זה אומר שהחשוד יכול להיעדר פרקי זמן ממושכים.
והוא נותן דין וחשבון רק לאדם אחד.
ההצהרות שלנו, הבלש.
- עוד משהו? - לא.
הוא כבר ישב בכלא על תקיפה מינית.
מה עוד אנחנו צריכים כדי שיהיה מאחורי הסורגים?
בעקבות הערכה פסיכיאטרית
האישום נגדו בוטל כשהגיע לגיל 17.
הוא הפגין סימפטומים של פיגור שכלי.
פיגור שכלי. סוטה הוא סוטה.
אני יודע, לוזאנו. אבל אנחנו צריכים הוכחות.
ואם מדברים על הוכחות אפשריות...
בואי, סופי. שבי קרוב אליי.
בואי נראה את טביעות האצבעות.
טביעות האצבעות תואמות.
רבותיי...
קחו את התיק הזה לנוטריון. תגידו לו לערוך את ההודאה באשמה.
- בואו נתקשר לאימא שלו. - לא.
רק אחרי שתהיה לנו הודאה באשמה חתומה.
לוזאנו, בוא איתי.
מרגריטו.
אתה מכיר את האישה הזו?
טיטו?
טיטו.
אתה מכיר את האישה הזו?
- מישה רוצה קפה? - תודה, יקירתי, קראת את המחשבות שלי.
היא יפה בעיניך?
היא יצאה לטיול בפארק שאתה עובד בו.
ראית אותה, נכון?
ראית אותה ורצית לדבר איתה, נכון?
מכיוון שגם היא רצתה לדבר איתך ניגשת אליה, נכון?
אבל היא דחתה אותך.
וכעסת, נכון?
כעסת מאוד, טיטו, נכון?
למה עשית את זה?
לאן אתה הולך?
שב כאן!
"ב-29 במארס 1971
החשוד עקב אחרי פאולה מצ'אדו רוחו.
הוא ניגש אליה, הוא דיבר איתה."
ואז הרגת אותה, בן זונה.
למה עשית זאת, טיטו?
למה עשית להן את זה, טיטו?
תביט היטב, בן זונה, כי אתה תשלם על זה!
אתה תחתום על הודאה באשמה ואתה תשלם על זה.
קח את העט הדפוק, טיטו! אתה תחתום...
הוא לא מבין מה אתה אומר. אתה לא קולט?
מה את עושה פה, לעזאזל? עופי מכאן מיד!
- כן, אני בדיוק יוצאת. - אתה תחתום, טיטו!
- אל תיגע בשום דבר, בבקשה. - בסדר.
גבריאלה, יקירתי.
- גבינה. - גבינה. שם מקסים.
יש לי הפתעה בשבילך. הפתעה גדולה.
נכון, קומנדר?
אז חשבתי לעצמי, "גבינה" בעמוד השער זה טוב.
אבל אב ובת בעמוד השער זה מצוין. לא ייאמן.
ואז אמרתי לעצמי, "בואו נבדוק כמה אבא שלך שונא את אור הזרקורים". בסדר?
זו הסיבה שהתקשרתי אליך, קומנדר.
קדימה.
בוא נתחיל לעבוד.
זהו זה.
בסדר, בואו נתחיל.
קומנדר, אתה יכול להתקרב קצת אל הבת שלך?
בבקשה?
קומנדר, אתה יכול לחבק את הבת שלך?
חבק אותה, קומנדר. חבק אותה.
חיוך גדול.
חייך, קומנדר.
- זהו זה! מעולה! מעולה. - שוב.
שוטרת. שוטרת. בואי הנה.
אחות הקורבן נמצאת כאן.
היא באה לזהות את הגופה. קחי אותה לחדר המתים.
מה? אני?
אני מדבר אל מישהו אחר?
אני צריכה להגיע הביתה בשבע. הבטחתי למשפחה שלי.
לא אכפת לי אם הבטחת לאפיפיור.
בואי הנה. בואי.
עשי מה שאומרים לך, ברור?
חוץ מזה, נשים טובות יותר בשטויות כאלה. קחי.
ערב טוב. ג'סיקה מצ'אדו?
- כן. - אני מריה דה לה טורה.
סליחה על האיחור, עבדתי.
בואי איתי.
פאולה בסדר?
סליחה?
אמרו לי שיש להם מידע על אחותי.
היא בצרות?
לא אמרו לך עוד משהו?
כמו מה?
שבי בבקשה.
- אחותך... - פאולה.
פאולה.
מצאנו את הגופה שלה בפארק אחר הצהריים.
מה?
אנחנו צריכים ש...
שתגידי לנו אם זו פאולה.
חתלתולה.
- זו אחותך? - פאולה.
זו פאולה.
מה עשו לך, חתלתולה?
לא!
מדברים על המשיח...
דיברת עליי?
אולי.
את לבד?
כן. ואתה?
כן.
מעניין.
כעסת בטלפון.
בגלל האקדחים.
כן, אני כועסת בגלל האקדחים.
חקרתי קצת.
אני לא חושב שהסיבה שאתן לא מקבלות אקדחים היא בירוקרטית.
אז זה לא עיכוב מזוין?
הם פשוט חושבים שלא הגיוני שנשים יישאו נשק?
איזה יום דפוק!
אתה רוצה להיכנס?
אני לא יכול.
לא יכול?
או לא רוצה?
- לילה טוב, ואל. - כן, לילה טוב.
רצית לדבר איתי?
שתי פעמים ראשונות.
הגווייה הראשונה שלך ביום הראשון שלך.
אם זה שווה משהו...
המפשיט הודה באשמה.
מה?
הוא יעמוד מול שופט מחר בבוקר.
אני מצטערת, אבל הוא אולץ לחתום. הוא לא בסדר בראש.
ברור שלא. הוא רצח שש נשים.
- אבל... - אני מבין.
זו הגווייה הראשונה שלך, אבל בשביל זה יש לנו ראיות.
הייתי שם, הפקד.
הם היכו אותו, הוא יכול היה לדבר. היו שם שלושה שוטרים.
- הוא לא הצליח אפילו... - מספיק!
אני לא רוצה לשמוע על זה עוד מילה.
ואגיד לך עוד משהו ואת תודי עליו.
בעלך לא צריך לדעת שום דבר על זה.
אל תיקחי את זה איתך הביתה.
תאמיני לי.
הגרושה שלי היא ההוכחה.
לכי הביתה. מאוחר.
לילה טוב.
אפשר להסיע אותך לאנשהו?
זה שם.
את יכולה לספר לי על אותו ערב?
היא מיהרה מאוד לעזוב. איך יכולתי שלא לחשוד?
את יכולה לחכות לי רגע?
לא. אני מאחרת גם כך ואת אומרת לי תמיד להגיע בזמן.
אז רק תגידי לי לאן את מאחרת.
- ביי. - פאולה, העיר הזו מסוכנת מאוד.
יצאתי רגע אחריה, אבל היא כבר לא הייתה שם.
ראיתי רק מכונית.
היה לה גג לבן.
היא חנתה בקצה הסמטה, אבל המנוע פעל.
ראית את המכונית הזו קודם לכן?
מעולם לא.
נראה שהוא היה זר מוחלט.
זה היה נורמלי אצלה?
מה?
להיכנס למכונית של זרים.
מה את אומרת?
אני מנסה לשאול אם...
אם היא נהגה להיכנס למכוניות של זרים.
כמו פרוצה?
לא.
את קוראת לאחותי פרוצה.
לא, ברור שלא.
ג'סיקה.
איך את מעזה להגיד דבר כזה על אדם שלא פגשת מעולם?
התביישי לך.
- תודה. - להתראות.
קומנדר. תודה על זמנך היקר.
ואת, גבינה.
"את נותנת בראש", כמו שאומרים הצעירים.
נכון שהיא נפלאה, קומנדר?
אבא.
תודה שהסכמת...
עצם העובדה שהעמדת אותי במצב הזה...
היא לא בדיחה.
את לא יודעת מה יש שם בחוץ.
ניסיתי להזהיר אותך. ניסיתי לשמור עלייך.
אל תביטי לי בעיניים כל עוד אני לא אומר לך לעשות זאת!
את כבר לא רצויה בבית.
אימא, מה את עושה כאן?
באתי להציל אותך.
אימא, איך היה בעבודה? מדהים?
לכי לרחוץ ידיים. מה שלום אח שלך?
הוא חטף התקף זעם בגלל האוכל שסבתא הכינה.
- אהובי. - היי.
- היי.
דאגנו לך.
בצדק. אני מצטערת. איחרתי.
- לא שמתי לב מה השעה. - מריה!
איפה החבאת את הקטשופ?
לא החבאתי אותו. הוא במזווה, אימא.
אני חושבת שילדים לא אמורים לאכול קטשופ, בסדר?
תודה, אימא.
תודה על הכול.
למה התקשרת אליה?
כי היינו רעבים. אל תשני את הנושא.
את יודעת שתמכתי בכך בכול.
בכול.
אבל אני צריך לדעת. הילדים צריכים לדעת.
מה קרה? אנחנו יכולים לסמוך עלייך או לא?
אתה יודע כמה פעמים נאלצנו לאכול ארוחת ערב בלעדיך
- בגלל פגישות של הרגע האחרון? - אני לא רוצה לריב.
ויתרתי על אקפולקו כדי להיות איתך, כדי להיות עם הילדים.
אבל אם תגידי לי שזה לא יקרה שוב, אסתפק בזה, בסדר?
אני אוהב אותך.
אלכס, אימא הגיעה. בואו נאכל ארוחת ערב.
- אנחנו מוכנים. - אנחנו מוכנים.
אנחנו מוכנים.
אני חושבת שלא כדאי שאחזור למשטרה.
למה לא?
מצאנו גופה של אישה בת 24 בפארק.
זה נורא.
ואז העמיתה שלי, ולנטינה, צעקה עליי
כי אמרתי לה שהנשמה של הקורבן נמצאת עם אלוהים.
היא אמרה לי שלמפשיט אין נשמה.
אבל מובן שהיא לא קראה בתנ"ך.
היא ודאי כעסה.
כי היא טועה.
לאו דווקא.
את תמיד אומרת שהנשמות של הקורבנות נמצאות עם אלוהים.
כן, כן, אבל לא כולם חושבים כך.
אז מי צודק?
- שתיכן. היא לא... - אני לא מבינה איך.
היא מאמינה במה שהיא מאמינה וגם אנחנו.
עלינו לקבל אנשים כמו שהם ולא כמו שאנחנו רוצים שהם יהיו.
הקקאו החם שלך מתקרר.
הכול בסדר?
כן, אני מכינה מילנסות לילדים.
שמעתי ברדיו שנמצאה קורבן נוספת של המפשיט.
כן.
בפארק?
כן, שמעתי על זה.
זה נורא. זו הסיבה שאת לא מרוכזת?
לא. לא, הייתי לחוצה בגלל היום הראשון שלי.
שמע, ראיתי מכונית יפה.
היא הייתה חדשה והיה לה גג לבן. המכוניות האלה יקרות?
הן לא זולות כי הן מיובאות.
אבל אם את רוצה מכונית כזו, אוכל לקנות לך כשאיעשה שותף.
קדילק, כמו זו מהפרסומת. את יודעת איזו?
כן, ברור. היא יפהפייה.
החדשות מתחילות.
בסדר.
בסדר?
- את יפהפייה. - תודה.
אתה מצפה לשיחה?
לא.
הלו?
רק רגע.
הפקד רומנדיה מתקשר אלייך.
הלו?
דה לה טורה.
חקרת את אחות הקורבן?
היא הייתה זקוקה לטרמפ.
דיברתי איתה עכשיו במשך חצי שעה וניסיתי לשכנע אותה לא להגיש נגדך תלונה
ואני לא בטוח שעשיתי את המעשה הנכון.
- אצטרף אליך, אהובי. בסדר? - בסדר.
דה לה טורה!
כן, אדוני.
אני מצטערת, אבל נראה שהקורבן, פאולה...
נכנסה למכונית בלילה שבו נרצחה.
אז מה?
זו הייתה מכונית יקרה.
מכונית שפקח בפארק לא יכול להרשות לעצמו לקנות.
מספיק.
זה לא משנה כי הוא כבר מת.
מה?
הוא נמצא מת בתא שלו אחרי שחתם על הודאה באשמה.
היום בשעה 13:24...
בעקבות שיחת חירום
בפארק חרדין דה סנטיאגו במחוז טללפאן,
משטרת מקסיקו סיטי
מצאה את גופתה חסרת החיים של פאולה מצ'אדו.
אחרי שנמצאו ראיות חד משמעיות נגדו
נעצר אדם.
הגנן ששמו מרגריטו הידלגו פלורס
בן 35 בערך.
אחרי שהוצגו בפניו ראיות חד משמעיות נגדו
הודה החשוד בפשעיו.
שעות ספורות לאחר מכן, כשנלקח לתא שלו,
המקום שבו אמור היה לבלות את שארית ימיו,
כשהפשעים שביצע רודפים אותו,
החליט המפשיט מטללפאן לקחת את חייו.
במותו, העיר יכולה לנוח סוף כל סוף.
- סוף כל סוף חדשות טובות. - אדוני.
ערב טוב לצופים.
למפשיט מטללפאן היו שש קורבנות
והוא הפחיד עיר שלמה.
אך השעה האפלה ביותר היא רגע לפני עלות השחר.
ומשטרת מקסיקו סיטי הגיבה באומץ.
הייתי שם, הפקד.
הוא לא יכול היה לדבר והם הכו אותו.
הם היו שלושה שוטרים.
- הוא לא הצליח אפילו... - מספיק!
הקשיבי לי היטב.
אסור לך לחקור אף אחד.
את לא בלשית.
תיק המפשיט סגור.
לילה טוב.
מכונית חומה גג לבן -
מספר מקרי רצח של נשים -
למשטרה אין כיוון חקירה מספר מקרי הרצח עולה -
בפרק הבא...
המפשיט נתפס! -
החל ברגע זה תעבדו בתחנה ובפארקים.
אתה צריך עזרה?
אם אגיד כן, תעזבי?
אני רוצה לוודא שטיטו פלורס באמת היה המפשיט.
ג'סיקה מצ'אדו מאמינה
שאחותה נכנסה למכונית עם גג לבן
בלילה שבו נרצחה.
וביום שמרגריטו נעצר אימא שלו הוזכרה.
נוכל לדבר איתה.
רוצח -
נעדרת זמן רב כל כך ששכחת איך הדברים עובדים כאן?
איפה נמצאת הנעל השנייה בזוג הזה?
WOMEN IN BLUE -
תרגום: אסף ראביד