- Labrīt! - Labrīt!
- Kur Paola? - Viņas maiņa vēl nav sākusies.
Sasodīts.
Labrīt.
Ei! Vēl ilgi, karaliene?
Nāku!
Atvainojos.
- Vēl kafiju? - Lūdzu.
- Paldies. - Atvainojiet.
- Kas tavai māsai lēcies? - Nezinu.
Kad atnāks, pasaki, ka viņa ir atlaista.
Varbūt slima. Viņa neceļ klausuli.
Pie viņas mājās biji?
Domāju, ka satikšu viņu te.
IZĢĒRBĒJS JOPROJĀM BRĪVĪBĀ
Rēķinu, lūdzu.
Piektais galdiņš sauc.
Man ir viņas foto.
Palūkosim.
Smuka, ne?
Atstājiet sev. Gribu ziņot par viņas pazušanu.
Bet jūs taču viņu vakar redzējāt?
Es lasu ziņas. Ja nu viņu sagrābis tas Izģēr...
Izģērbējs!
Diezgan.
Jūs zināt, cik cilvēku šodien ir ziņojuši, ka tas kucesdēls nolaupījis viņu māsu?
Septiņi.
Un cik no viņām atgriezās mājās, it kā nekas nebūtu noticis?
Visas.
Iesaku jums iet mājās.
Uzvāriet nomierinošu tēju. Palasiet grāmatu.
Paola?
Es par viņu raizējos.
Paklausieties.
Ja viņa neieradās darbā, tas nenozīmē, ka noticis kas slikts.
Cilvēkiem ir noslēpumi. Tas arī viss.
Pao?
Sūda kaķis.
Tā notiek vienā laidā. Vienmēr vienādi.
- Viņa neatstātu kaķi vienu. - Nē.
Bez ēdiena.
Kaķi ir izturīgi. Ticiet man, man ir trīs.
Viņa tā nedarītu.
Parasti viņas visas ir pie drauga.
- Pabarojiet kaķi. - Jūs neklausāties. Viņai nav drauga.
Skaidri zināt?
Tā notiek. Jūs par viņām uztraucaties,
bet tad viņas pārrodas un sāk stāstīt par jauno kavalieri.
Kundze, netērējiet manu laiku.
Man ir jāstrādā.
WOMEN IN BLUE
Tad tu ar mums kopā neēdīsi?
Es jau teicu - es nedrīkstu aiziet, kamēr nav beigusies mana maiņa.
Saproti, mīļais. Pie jums paliks vecmamma.
Mamm, tu taču zini, cik vecmamma briesmīgi gatavo.
Beidz čīkstēt.
Neņem viņu vērā, mamm.
Atā.
Es vakariņās izcepšu karbonādi. Ko sakāt?
Ja negatavos mammīte, es neēdīšu.
- Tev viss labi? - Nē, nezinu gan.
Domāju, ka esmu pārbijusies. Vai uztraukusies. Nezinu.
Domāju, ka divas nedēļas ir par maz, lai sagatavotos.
Gan jau tu zini visu, kas vajadzīgs.
- Jā? Tu tā domā? - Protams.
Vai es rīkojos pareizi?
Jā.
- Jā. - Jā?
Jā, tu rīkojies pareizi.
- Jā? Tu domā? - Jā.
Es tā uzskatu. Tu taču izlēci no lidmašīnas, ne?
- Jā. - A? Izpletnis atvērās?
Jā, atvērās.
Zini, kas ir tava nelaime? Tu pret sevi esi pārāk prasīga.
Ko tagad nezini, tu iemācīsies vēlāk.
Soli pa solim. Viss ir kārtībā.
Bet bērnus es nevainoju, jo...
tavas mātes karbonāde nav tik garda kā tavējā.
Paldies.
...miesas augšāmcelšanos
un mūžīgo dzīvošanu.
Tēt, labrīt.
TRŪMENS KAPOTE GLUŽI AUKSTASINĪGI
Tu tiešām gribi pirmajā dienā nokavēt?
Protams, negribu, mamm.
Likās, tu teici, ka nu jau Izģērbējs no ziņām būs pazudis.
Prezidenta kungs, mums nedaudz ir izdevies atgūt pozīcijas.
- Izmeklēšana... - Nu tad, Emilio,
paskaidro man to sūda virsrakstu!
Zvani PIPSA. Un apklusini tos mērgļus.
Visu cieņu, prezidenta kungs,
bet nedomāju, ka valdība iegūtu no virsraksta,
kurā teikts, ka mēs cenzējam medijus.
Tad noķer vienreiz to kucesdēlu!
Tu dzirdēji, draņķi?
Mēs pie tā strādājam, prezidenta kungs.
Dubultas un trīskāršas maiņas. Esmu licis visiem sekot...
Man apriebusies tā taisnošanās, Emilio. Tavs uzdevums bija skaidrs:
pārņemt naratīvu un mainīt policijas tēlu.
Spēsi, vai man piezvanīt kādam citam?
Jauku dienu.
Tu vakar nebiji mājās.
Gulēšu, kad būšu notvēris to mērgli.
Ar tēti runājusi esi?
Daļēji.
Tu taču zini, ka tavu atrašanos šeit viņš nepieņems?
Tagad mums būs šūšanas klubiņš. Nolādēts!
Kas zina? Nav slikti, ka te būs arī kādi brunči.
Beidz muldēt.
Kādam tām vecenēm būtu jāpasaka, ka nevajag...
Ko nevajag?
Losano?
Kāpēc esam pataisīti par idiotiem?
Ei! Vai taisnība, ka tevi izvilka no kaut kāda sūdīga bordeļa?
No erotiskā kabarē.
Redzējāt, cik nopietnas lietas?
Tik nopietnas, ka par priekšnieku paaicināts ārā metējs.
Žetons tevi par policistu nepataisa.
Gribi to zaudēt vēlreiz?
Tā jau domāju.
Lūdzu, apsēdieties.
Sveiki!
Kā iet?
- Sveiki. - Sveiki.
- Labdien.
Skaistule.
- Dāmas, kā jums klājas? - Labi, paldies.
Esmu ieradies jums novēlēt veiksmīgu pirmo dienu.
Un atgādināt, ka jūs pārstāvēsiet
galvaspilsētas policiju.
Tāpēc...
smaidiet.
Vienmēr smaidiet. Parādiet!
Tieši tā! Kapteini.
Mēs jūs sadalīsim četros eskadronos pa četrām.
Peresa, Lopesa, Karrjona, Ernandesa - Undido parks.
Sančesa, Aedo, Rodrigesa, Astorga - Alameda.
De la Torre, Kamačo, Errera un Krusa - Santjago parks.
Tagad ejiet pēc aprīkojuma.
Lai jums lieliska pirmā diena.
Paldies.
- Erreras jaunkundz. - Jā, kungs. Gabina Errera.
- Gabina Errera. Pareizi? - Jā, kungs.
Kapteiņa Erreras, iecirkņa priekšnieka, meita, pareizi?
- Jā, kungs. - Lieliski.
Domāju, ka tu vairāk par citām saproti, cik svarīgi ir tas, ko te darām.
- Protams, kungs. - Un ne visi to saprot.
Nē, kungs.
Tur tā nelaime.
Mainīsim to, Gabina!
Un tāpēc ir jāstāsta stāsti.
Reāli, cilvēciski, patiesi stāsti.
- Vai saproti? - Ne gluži.
Es gribu izstāstīt tavu stāstu.
"Gabina Errera.
Godalgota policijas komandiera meita.
Trīs Mehiko policijas policistu māsa."
Un nu arī tu, tērpta zilajā formā, uzturi dzīvu šo tradīciju.
Tu būsi žurnāla Gran Hogar vāka meitene.
Jūs gribat, lai es esmu uz žurnāla vāka?
Jā, tu.
Un tavs tēvs.
- Nē. - Kāpēc nē?
- Tāpēc, ka viņam tas nepatīk. - Kas nepatīk?
- Uzmanība. - Tiešām?
- Nē. Viņš to necieš. - Žēl gan.
- Jā. - Tas nekas, Gabina. Mums esi tu.
Un tikai tas ir svarīgi.
Tāpēc, kad būsi beigusi maiņu, nāc pie manis uz konferenču zāli.
- Kā domā, ko dabūsim? - 22. kalibru.
- Forši. - Nē, labo - pusautomātisko.
Ko tu gribi nogalināt?
Paldies.
Atvainojiet.
Vai zināt, kur varam saņemt pārējo aprīkojumu?
Kādu pārējo?
Mūsu šaujamieročus.
Kā, pie velna, mēs nesaņemsim šaujamieročus?
Domāju, tā ir birokrātiska kļūme.
Ir vēl daudz papīru jāsaraksta.
- Kad tos sarakstīs? - Nezinu.
Ko mums ar šo iesākt?
Tur ir monētas, lai varat piezvanīt policijai, ja pamanāt nelegālas darbības.
Tu dzirdēji, ko?
- Tu dzirdēji vai nedzirdēji? - Jā, Vala. Nomierinies.
Tātad mēs, policistes, sauksim policiju?
Un kas ar to svilpi?
Ja šādas darbības tiek vērstas pret jums, jūs ar to svilpjat.
Tādā gadījumā, kapteini, varat pūst pats. Izskatās, ka šai lietā esat ar pieredzi.
- Valentina! - Ko?
- Valdiet viņu. - Ar viņu viss būs labi.
Viņa būs bezdarbniece.
Un kur ir mūsu patruļmašīnas?
Un mēs vēl viņiem ticējām.
Es domāju, ka tu uzvedies nesaprātīgi.
- Es? - Jā, tu.
Es nesaprātīgi?
Viņi mums meloja. Tas tev šķiet saprātīgi?
Aizkavēšanās ir reāla lieta.
Mans brālis reiz pazaudēja rokudzelžus.
Teica, ka tie nozagti, bet esmu pārliecināta, ka pats pazaudēja.
Bet, kamēr dabūja vietā jaunus, pagāja četri mēneši.
Aizturēšanās viņam nācās izmantot virvi.
Nabadziņš! Viņam bija tāds kauns!
Bez pistoles ir labāk.
Pēc statistikas ieroča klātbūtne vardarbības iespēju vairo, nevis samazina.
- Tiešām? - Tas ir izpētīts.
Turklāt 71 % policistu dienesta laikā ieroci neizmanto. Ne reizi.
- Dzirdēji, Vala? Laba informācija. - Jā, lieliska.
- Sveiki! - Sveika!
- Jums ir pats labākais darbs. - Paldies, jaunā dāma!
Mans vīrs ir pilots.
Kurā aviokompānijā jūs strādājat?
Nu, ķersimies pie darba!
Paldies.
Palīdzēsiet man atrast Mehiko muzeju, lūdzu?
Varu kā palīdzēt, kungi?
Gribat iedzert ar mums kafiju?
Nē, protams, ne. Esmu darbā.
Četrsimt metrus uz dienvidiem, tad - trīssimt uz rietumiem,
un būsiet klāt.
Kā tu domā, kas es esmu? Redaktors?
Es avīzē strādāju tikai trīs mēnešus.
Mums ir raksts, Lukas.
Svilpes pistoļu vietā.
- Mums meloja. - Tu teici, ka tā ir kavēšanās.
Tā viņi saka. Viņi jau neatzīsies.
Vala, kavēšanās Meksikas valstī nav nekas jauns.
- Kas ar tevi ir noticis? - Par ko tu runā?
Kāpēc vienkārši neatzīsti, ka tev ir bail, kretīn?
Kad esi dusmīga, tu gribi, lai visi dusmojas līdz ar tevi.
Nē, bet...
Tas bija svarīgs zvans.
- Monētas ir tikai oficiālai lietošanai. - Man oficiāli vajadzēja izkliegties.
Kāpēc tu esi tik uzstājīga? Viņam ir jauna draudzene.
Tas nav nekas nopietns. Nebūs uz ilgu laiku.
Viņš... Kā to saka? Viņš tikai iztrakojas.
Ostin! Ostin! Ostin!
- Ejam. - Marija!
- Kas notiek? - Ostin!
- Es nevaru atrast Ostinu. - Kas ir Ostins?
- Mans suns. - Kā tas izskatās?
Mazs. Balts ar brūniem plankumiņiem.
Neuztraucies, mēs palīdzēsim meklēt.
Nē, nepalīdzēsim, jo tas nav mūsu darbs.
- Tā ka vari iet, puisīt. Atā. Paldies. - Nē, pag.
Vispār tas ir mūsu darbs.
Mūs lūdza palīdzēt, un viņam vajadzīga palīdzība.
Kāpēc tev vienmēr jādara tas, ko liek?
Pat bērnībā tu nekad nekrāsoji pāri robežām.
Tāpēc, ka tam tās domātas.
Es nekļuvu par policisti, lai dzenātu rokā pazudušus sunīšus.
Un tu?
- Tu kādu redzi? Nevienu. - Ko?
Mēs to nedarīsim!
Mēs ar brāļiem visu izšķiram, metot monētu.
Es esmu par.
- Labi. - Labi. Ērglis.
Ostin!
Ostin?
Ostin!
Ostin.
Ostin!
- Pasauc viņu. - Ostin!
Ostin! Draudziņ, nāc šurp!
Es viņu atradu!
Sveiks!
Noslēpums atrisināts. Tagad varam iet, meičas?
Re, paskat!
Ei, nāc šurp!
Nāc! Tik smukiņš!
Re! Re!
Re!
Kas ir?
Kas tas ir?
Nelaidiet te cilvēkus, lūdzu!
- Kas tur ir? - Izskatās pēc vēl viena Izģērbēja upura.
Pazīmes tās pašas: sieviete ar tumši brūniem matiem.
Apakšveļā. Kājas, potītes un rokas sasietas.
Nāves cēlonis?
Visticamāk, nožņaugta, bet to apstiprinās sekcija.
- Rotaslietas, mantas? - Kaklarota.
Labi. Nogādā to iecirknī.
Lai pārbauda. Varbūt būs kāds pirkstu nospiedums.
Vēl kas?
Neviens neko nav redzējis.
Paklausies! Pārbaudiet vēlreiz.
- Mums vajag liecinieku. - Labi.
Velns.
Kas atrada līķi?
Tev nepatiks.
- Līķi atradi tu? - Nē.
Es.
Mums būtu jāzina vēl kas, Vaka?
Pie līķa viņas atveda suns.
Taču, kad atbraucām, šī līķi bija pārklājusi ar savu žaketi.
Un kāpēc lai kāds sabojātu nozieguma vietu?
Lai izrādītu cieņu.
Cieņu?
Došu padomu, meitenīt.
Ja gribi palīdzēt mirušajai, tad cieni nozieguma vietu.
Un tikai tad, ja iespējams, - līķi.
Skaidrs?
- Skaidrs? - Skaidrs.
- Viņa ir atpazīta? - Vēl nav.
Labi, pārbaudīsim pazudušo personu sarakstus.
- Mums kaut kas ir jāatrod. - Labi.
Pie līķa ir kurpes nospiedums. Varbūt var uztaisīt atlējumu.
Dias!
Piereģistrē nospiedumu.
- Vaka! - Jā, kungs?
Aizvāc viņas no šejienes, lūdzu. Lai liecina iecirknī.
Ejam! Šodienai pietiks.
Ejam!
Es pati drīkstu izlemt, ko gribu un ko negribu darīt.
Ja tu to nesaproti, tā ir tava problēma.
Gribi būt brīva? Laukā no manas mašīnas!
- Marija! - Kas ir?
Vai viņa tev neatgādināja...
Ko?
Nataliju.
Kāpēc tu tā saki?
Viņa viņai nemaz nelīdzinājās.
Es nesaku, ka līdzinājās. Man tikai viņa atgādināja...
Lai paliek.
Kā tev tavā pirmajā dienā iet?
Laikam jau labi. Bet...
Labi, ko? Tu esi nomierinājusies. Redzi? Problēmu nav.
Jā, diena vienalga ir dīvaina.
Varbūt šis tevi uzmundrinās.
Sveika, mamm!
- Sveiks, mīlulīt. - Ei, es runāju!
Vai zini? Es izstāstīju skolotājai, ka tu esi policiste un ķer noziedzniekus.
Viņa noķēra noziedznieku?
Mamm, tu tiešām noķēri noziedznieku?
- Pa vienam. - Nē, mīlulīt.
Šodien man bija pirmā diena.
Viņa teica, ka īstie noziedznieki ir pati policija.
- Tas ir viņas viedoklis. - Viņai nav taisnība. Viņa ir traka.
- Mamm, kad tu būsi mājās? - Septiņos.
Neaizmirsti par mājasdarbiem, labi?
Es pēc tevis ļoti ilgojos. Iedod klausuli tētim.
- Jā. - Mēs tev mīlam.
- Sveika. - Sveiks.
- Kļūst vieglāk, kad dzirdu tavu balsi. - Kas tāds dīvains notika?
Losano grib runāt par līķi.
- Tūlīt! - Jā, es nāku.
- Parunāsim vēlāk. - Tiešām?
Man jāiet. Tiksimies mājās.
- Labi, atā. - Atā.
Detektīv, viņas ir klāt.
Tikko atveda aizdomās turēto.
Liels tips, būdīgs. Papliku galvu, ar bārdu.
Apmēram trīsdesmit gadu.
Strādā parkā.
Kāda no jums viņu redzēja?
- Nē. - Nē.
Esat pārliecinātas?
Tas ir viņš.
Ei! Lai līdz jūsu aiziešanai liecības būtu man uz galda.
- Varat sarakstīt vēlāk. Ejam! - Mēs ejam.
Nu ejam! Nāciet!
Es nevaru. Es nevaru.
Es nespēju viņu aizmirst.
Briesmīgi.
Iedomājaties, ko viņa pārcieta?
Cik ļoti viņa bija nobijusies?
Tagad viņa ir pie Dieva.
Viņa nav pie Dieva. Viņa ir sūda morgā uz metāla galda.
Kaila un viena pati.
Tā ir tikai viņas miesa. Viņas dvēsele ir pie Dieva.
Man prieks, ka tu tā domā, jo tad jau tu vari man paskaidrot.
Vai tam kucesdēlam, kas viņai to nodarīja, arī ir dvēsele?
Dvēsele ir mums visiem. Tā saka Bībele.
Nē. Tā saka tādi cilvēki kā tu.
Ar to savu Dieva plānu.
Tas nav mans plāns. Tas ir paša Dieva plāns.
Mana vecmāmiņa saka, ka Jeremijas grāmatas 29. nodaļā...
Ko tad, sasodīts, mēs te darām?
Jūs man varat paskaidrot, kāda velna pēc mēs meklējam Izģērbēju,
ja izrādās, ka visas tās slepkavības ir Dieva sasodītais plāns?
Valentina, liec viņu mierā!
Pabeigšu viņas liecību.
Tev viss labi?
- Ir labi? - Es negribēju viņu sadusmot.
Priekšnieks saka, ka viņš strādā 24 stundu maiņas
un ar viņu tiekas tikai reizi nedēļā.
Tātad aizdomās turētais ilgus laika posmus atrodas nezināmā vietā.
Un sazinās tikai ar viņu, un viss.
Mūsu liecības, detektīv.
- Vai vēl ko? - Nē.
Turklāt viņš jau ir bijis cietumā par seksuālu vardarbību.
Ko vēl vajag, lai viņu iesēdinātu?
Pateicoties psihiatra slēdzienam,
lietu izbeidza, kad viņam apritēja 17 gadi.
Viņam bija garīgas atpalicības simptomi.
Garīgi atpalicis. Izvirtulis paliek izvirtulis.
Jā, Losano, bet mums vajag pierādījumus.
Un, runājot par potenciāliem pierādījumiem...
Nāc, Sofi. Sēdies tuvāk. Apskatīsimies pirkstu nospiedumus.
Nospiedumi sakrīt.
Kungi...
Nesiet lietu pie notāra. Lai raksta atzīšanos.
- Jāpiezvana viņa mātei. - Nē. Tikai pēc atzīšanās parakstīšanas.
Losano, ejam!
Margarito.
Vai pazīsti šo sievieti?
Tito?
Tito!
Vai pazīsti šo sievieti?
- Kafiju? - Paldies, mīļā. Tu lasi manas domas.
Tev viņa šķiet skaista?
Viņa gāja pastaigāties pa parku, kurā tu strādā.
Tu viņu ieraudzīji, vai ne?
Ieraudzīji un gribēji parunāties, vai ne?
Tā kā gribēji parunāties, tad tu viņai tuvojies, vai ne?
Bet viņa tevi atraidīja.
Un tu sadusmojies, pareizi?
Ļoti sadusmojies, Tito, vai ne?
Kāpēc tu to izdarīji?
Uz kurieni?
Sēdi! Te!
"1971. gada 29. marts.
Aizdomās turētais sekoja Paolai Mačado Roho.
Viņš viņai pietuvojās un sāka runāties."
Un tu viņu nogalināji, mērgli.
Kāpēc tu tā darīji, Tito?
Kāpēc tu tā ar viņām darīji, Tito?
Paskaties labi, jo tu par to samaksāsi, mērgli!
Tu parakstīsi atzīšanos. Un tu par to samaksāsi.
Ņem pildspalvu, Tito! Un tu parakstīsi...
Viņš nesaprot, ko jūs sakāt. Vai tad jūs neredzat?
Kas, pie velna, te notiek? Laukā! Tūlīt pat!
- Jā, es jau gāju. - Tu parakstīsi, Tito!
- Lūdzu, neko neaiztieciet. - Labi.
Gabriela, mana mīļā!
- Gabina. - Gabina. Cik skaists vārds.
Man tev ir viens pārsteigums. Vispār liels pārsteigums.
Vai ne tā, komandieri?
Es iedomājos... Gabina uz vāka - labi.
Bet tēvs un meita uz vāka - izcili, satriecoši.
Un pie sevis noteicu: "Paskatīsimies, cik ļoti tavam tētim nepatīk uzmanība."
Tāpēc jums piezvanīju, komandieri.
Iesim!
Sāksim strādāt.
Tieši tā.
Labi, sāksim.
Komandieri, varat pieiet meitai tuvāk?
Lūdzu.
Komandieri, varbūt jūs varētu meitu apskaut?
Apskaujiet, komandieri. Apskaujiet.
Tagad lielu smaidu.
Smaidu, komandieri.
- Jā. Lieliski! Lieliski! - Vēl vienu.
Zilā Forma! Panāc!
Tur ir upura māsa.
Atnākusi atpazīt līķi. Aizved viņu uz morgu.
Ko? Es?
Vai es runāju ar kādu citu?
Man septiņos jābūt mājās. Es apsolīju ģimenei.
Manis pēc - kaut pāvestam.
Nāc. Nāc!
Tu darīsi, ko tev liek, vai skaidrs?
Turklāt sievietēm tās muļķības padodas labāk. Še.
Labvakar. Džesika Mačado?
- Jā. - Esmu Marija de la Torre.
Atvainojiet, ka tik vēlu. Es strādāju.
Nāciet man līdzi.
Paolai viss labi?
Kā, lūdzu?
Man teica, ka esot ziņas par manu māsu.
Viņai ir nepatikšanas?
Jums neko citu nepateica?
Piemēram, ko?
Apsēdieties. Lūdzu.
- Jūsu māsa... - Paola.
Paola.
Mēs šopēcpusdien parkā atradām līķi.
Ko?
Mums vajag, lai jūs...
pasakāt, vai tā ir Paola.
Kaķenīt...
- Tā ir jūsu māsa? - Paola.
Tā ir Paola.
Ko ar tevi ir izdarījuši, kaķenīt?
Nē!
Kā vilku piemin...
Tu par mani runāji?
Varbūt.
Esi viena?
Aha. Tu?
Jā.
Interesanti.
Pa telefonu tu šķiti satraukta. Ieroču dēļ?
Jā, esmu satraukta ieroču dēļ.
Es drusku parakņājos.
Nedomāju, ka ieročus jums neizsniedz birokrātiskas kļūdas dēļ.
Tā nav nekāda kavēšanās?
Viņiem vienkārši liekas, ka sieviete ar ieroci nav ētiski?
Nu gan sadirsta diena!
Gribi ienākt?
Es nevaru.
Nevari?
Vai negribi?
- Arlabvakar. - Jā, arlabvakar.
Gribējāt mani redzēt?
Divas pirmās reizes.
Tavs pirmais līķis tavā pirmajā dienā.
Ja tas kāds mierinājums...
Izģērbējs atzinās.
Ko?
Rīt no rīta viņš stāsies tiesas priekšā.
Atvainojiet, bet viņu piespieda parakstīt. Viņam galva nav kārtībā.
Skaidrs, ka nav. Nogalinājis sešas sievietes.
- Bet... - Es saprotu.
Tu pirmoreiz redzēji līķi, bet tāpēc mums ir pierādījumi.
Es tur biju, kapteini.
Viņu sita. Viņš pat nevarēja parunāt. Tur bija trīs policisti!
- Viņš pat nevarēja... - Rimsties!
Par to vairs ne vārda.
Un es pateikšu vēl kaut ko, par ko tu vēlāk pateiksies.
Arī tavs vīrs par to neko negrib dzirdēt.
Nevelc darbu uz mājām.
Tici man. Mana šķirtā sieva to apliecinās.
Ej mājās. Ir vēls.
Arlabvakar.
Vai varu jūs aizvest?
Šeit.
Varat man izstāstīt par to vakaru?
Viņa ātrāk gribēja tikt prom. Kā man tas nešķita aizdomīgi?
Pagaidīsi mani?
Nē. Es jau kavēju, un tu man vienmēr saki, ka jābūt laikus.
Ja vien tu man izstāstītu, ko kavē.
- Atā! - Paola! Šī pilsēta ir ļoti bīstama.
Es iznācu pēc minūtes, bet viņa jau bija prom.
Redzēju tikai mašīnu.
Tai bija balts jumts.
Tā stāvēja ielas galā, bet ar ieslēgtu motoru.
Jūs to mašīnu bijāt jau redzējusi?
Nekad.
Viņš šķita pilnīgi svešs.
Vai viņai tā bija normāla rīcība?
Kas?
Kāpt mašīnās pie svešiniekiem.
Ko tu gribi teikt?
Es mēģinu pateikt, ka...
Vai tas viņai bija normāli - kāpt mašīnās pie svešiniekiem.
Kā prostitūtai?
Nē.
Tu manu māsu nosauci par prostitūtu.
Nē, nē, protams, ka ne.
Džesika.
Kā tu tā vari teikt par cilvēku, kuru pat nepazīsti?
Kaunējusies būtu.
- Paldies. - Visu labu.
Komandieri! Komandieri, paldies par jūsu dārgo laiku.
Un tu, Gabina...
"Tu esi superīga", kā jaunieši saka.
Vai viņa nebija brīnišķīga, komandieri?
Tēt. Paldies, ka pieņ...
Tas vien, ka nostādīji mani tādā situācijā...
Tas nav nekāds joks.
Tu nezini, kas pasaulē notiek.
Es centos tevi brīdināt. Tevi pasargāt.
Neskaties man acīs, ja to neprasu!
Mājās tevi vairs negaidīs.
Mamm. Ko tu te dari?
Atbraucu tevi glābt.
Mamm, kā gāja darbā? Lieliski?
Nomazgā rokas. Kur ir brālis?
Satrakojās par vecmammas ēdienu.
- Mīļais! - Sveika.
- Sveiks. - Sveika.
Mēs uztraucāmies.
- Piedod. Man pazuda laika izjūta. - Marija!
- Kur tu esi paslēpusi kečupu? - Nekur. Tas ir pieliekamajā, māt.
Man liekas, ka bērniem nevajadzētu ēst kečupu, pareizi?
Paldies, mamm.
Paldies par visu.
Kāpēc tu viņai zvanīji?
Mums gribējās ēst. Nemaini tēmu.
Tu zini, ka esmu tevi atbalstījis it visā.
Visā.
Taču man ir jāzina, bērniem ir jāzina.
Kas notiek? Mēs varam uz tevi paļauties?
Vai zini, cik bieži mums bija jāēd bez tevis,
- jo tev piepeši uzradās tikšanās? - Es negribu strīdēties.
Es atteicos no Akapulko, lai būtu ar tevi, ar bērniem.
Bet, ja pateiksi, ka tas neatkārtosies, man ar to pietiks, labi?
Es tevi mīlu.
Aleks, mamma atbrauca. Nāc, ēdīsim! Aidā!
- Esam gatavi. - Esam gatavi.
Gatavi.
- Man laikam nevajag atgriezties policijā. - Kāpēc?
Parkā mēs atradām 24 gadus vecas sievietes līķi.
Šausmas.
Tad mana kolēģe Valentina uz mani sakliedza,
jo es viņai pateicu, ka upura dvēsele ir pie Dieva.
Viņa man pateica, ka Izģērbējam nav dvēseles.
Bet ir skaidrs, ka viņa nav lasījusi Bībeli.
- Viņa droši vien bija dusmīga. - Tāpēc, ka viņai nebija taisnība.
Tas nav droši zināms.
Tu vienmēr saki, ka upuru dvēsele nonāk pie Dieva.
Jā, jā, bet ne visi domā tā, kā mēs.
Kam tad ir taisnība?
- Jums abām. Viņa ne... - Es nesaprotu, kā.
Viņa tic tam, kam tic. Un mēs tāpat.
Cilvēki ir jāpieņem tādi, kādi tie ir, nevis tādi, kādus tos vēlamies mēs.
Tava karstā šokolāde atdzisīs.
Viss labi?
Jā. Gatavoju bērniem karbonādes.
Pa radio dzirdēju, ka Izģērbējam ir vēl viens upuris.
Jā.
Parkā?
Jā, es dzirdēju.
Šausmīgi. Vai tāpēc tu biji tik dīvaina?
Nē. Nē, man bija pirmās dienas uztraukums.
Zini, es redzēju skaistu mašīnu.
Jaunu mašīnu ar baltu jumtu. Tās ir dārgas?
Lētas nav, jo importa.
Bet, ja tu tādu mašīnu gribi, kad kļūšu par partneri, es tev nopirkšu.
Kadiljaku. Kā tajā reklāmā. Atceries?
Jā, protams. Skaists.
Tūlīt sāksies ziņas.
Labi.
Labi?
- Tu esi skaista. - Paldies.
Tu gaidi zvanu?
Nē.
Hallo?
Vienu mirkli.
Tev zvana kapteinis Romandija.
Hallo?
De la Torre! Vai tu pratināji upura māsu?
Viņu vajadzēja aizvest.
Es tikko pusstundu centos viņu pierunāt, lai neziņo par tevi,
un nezinu, vai darīju pareizi.
- Es tūlīt nākšu mīļais. Labi? - Labi.
De la Torre!
Jā, kungs.
Piedodiet, bet šķiet, ka upuris, Paola...
tai vakarā, kad viņu noslepkavoja, iekāpa mašīnā.
Nu un?
Dārgā mašīnā.
Parka strādnieks tādu nevarētu atļauties.
Diezgan!
Tam vairs nav nozīmes, jo viņš jau ir miris.
Ko?
Kad bija parakstījis atzīšanos, viņu atrada kamerā mirušu.
Šodien 13.24...
...ierodoties uz izsaukumu
Tlalpanas rajona Santjago parkā,
Mehiko policijas departaments
atrada Paolas Mačado līķi.
Pēc neapstrīdamu pierādījumu iegūšanas
viens cilvēks tika arestēts.
Dārznieks, vārdā Margarito Idalgo Floress,
apmēram 35 gadus vecs.
Kad viņu ar neapstrīdamajiem pierādījumiem iepazīstināja,
aizdomās turētais beidzot atzinās savos noziegumos.
Pēc vairākām stundām, kad viņš jau bija aizvests uz kameru, -
vietu, kur viņš pavadītu visas savas atlikušās dienas,
pastrādāto noziegumu vajāts -
Tlalpanas Izģērbējs nolēma atņemt sev dzīvību.
Līdz ar viņa nāvi šonakt pilsēta beidzot var atpūsties.
- Beidzot labas ziņas. - Kungs.
Mierīgu nakti visiem mājās!
Tlalpanas Izģērbējs savā ceļā atstāja sešus upurus
un šausmu pārņemtu pilsētu.
Taču vistumšākā nakts ir pirms rītausmas.
Un Mehiko policija ir reaģējusi drosmīgi.
Es tur biju, kapteini.
Viņš pat nevarēja parunāt. Viņu sita.
Tur bija trīs policisti!
- Viņš pat nevarēja... - Rimsties!
Klausies labi uzmanīgi.
Tu nevienu nedrīksti pratināt.
Tu neesi detektīve.
Izģērbēja lieta ir slēgta.
Arlabvakar.
BRŪNĀ KRĀSĀ BALTS JUMTS
SAISTĪTAS SIEVIEŠU SLEPKAVĪBAS
POLICIJAI VERSIJU NAV SLEPKAVĪBU SKAITS PIEAUG
Nākamajā sērijā...
IZĢĒRBĒJS NOTVERTS!
Turpmāk strādāsiet pārmaiņus iecirknī un parkos.
Palīdzību vajag?
Ja teikšu jā, vai tu aiziesi?
Es gribētu pārliecināties, ka Tito Floress bija Izģērbējs.
Džesika Mačado saka,
ka māsa slepkavības vakarā iekāpusi mašīnā ar baltu jumtu.
Un Margarito aresta dienā tika pieminēta viņa māte.
Varētu aprunāties ar viņu.
SLEPKAVA
Esi aizmirsis, kā te viss notiek?
Kur es varētu dabūt otru šādu kurpi?
WOMEN IN BLUE
Tulkojis Imants Pakalnietis