- Labas rytas! - Labas rytas!
- Kur Paola? - Jos pamaina dar neprasidėjo.
Prakeikimas.
Labas rytas.
Ei! Ateik, kai galėsi, meilute.
Ateinu.
Atsiprašau.
- Dar kavos? - Prašyčiau.
- Ačiū. - Atsiprašau.
Kas, po velnių, tavo seseriai?
Nežinau.
Kai ateis, pasakyk jai, kad ji atleista.
Gal ji susirgo ar panašiai. Ji neatsiliepia telefonu.
Buvai pas ją užsukusi?
Tikėjausi ją pamatyti čia.
IŠRENGĖJAS VIS DAR LAISVĖJE
Sąskaitą, prašyčiau.
Eik prie penkto stalelio.
Turiu jos nuotrauką.
Pažiūrėkim.
Ji graži.
Pasilikit.
Noriu užregistruoti dingusį žmogų.
Bet vakar ją matėte, tiesa?
Skaičiau naujienas. Kas, jei ją pagrobė Išrengė...
Išrengėjas.
Užteks.
Ar įsivaizduojate, kiek žmonių šiandien atėjo
sakydami, kad tas šunsnukis pagrobė jų seseris?
Septyni.
Ir žinote, kelios iš jų grįžo namo lyg niekur nieko?
Visos.
Siūlyčiau jums eiti namo.
Pasidaryti puodelį atpalaiduojančios arbatos. Paskaityti knygą.
Paola?
Aš jaudinuosi dėl jos.
Paklausykit.
Tai, kad ji neatėjo į darbą,
nereiškia, kad jai nutiko kažkas blogo.
Žmonės turi paslapčių ir tiek.
Pao?
Suknista katė.
Visą laiką šitaip, visą laiką tas pats.
- Ji nepaliktų savo katės. - Ne.
Be maisto.
Katės atsparios. Patikėkit. Turiu tris.
Jai tai nebūdinga.
Klausykit, paprastai tokiais atvejais jos būna pas vaikinus.
- Pamaitinkite katę. - Jūs nesuprantate,
ji neturi vaikino.
Jūs tuo tikra?
Jūs visi čia kraustotės dėl jos iš proto,
o ji staiga atsiranda ir pradeda pasakoti apie naują vyriškį.
Klausykit, ponia, negaišinkite manęs.
Mes turime rimtų darbų.
WOMEN IN BLUE
Tai nevalgysi su mumis?
Sakiau, kad negaliu išeiti, kol nepasibaigs mano pamaina.
Tu tą žinai, mielasis. Prašau. Močiutė pabus su tavimi.
Mama, juk žinai, kad nemėgstu močiutės patiekalų. Jie siaubingi.
Neverkšlenk.
Nekreipk į jį dėmesio, mama.
Viso.
Galiu iškepti tau Milano šnicelį vakarienei. Ką pasakysi?
Jei valgį gamins ne mano mama, aš nevalgysiu.
- Viskas gerai? - Ne, nežinau, ar gerai.
Aš labai bijau. Arba nervinuosi. Nežinau.
Manau, per dvi savaites nespėji pasiruošti.
Neabejoju, tu žinai viską, ką turi žinoti.
- Taip. Tikrai? - Žinoma.
Ar teisingai elgiuosi?
Taip.
- Taip. - Tikrai?
Taip, tu elgiesi teisingai.
- Tikrai? Taip manai? - Taip.
Tikiuosi. Tu iššokai iš lėktuvo, tiesa?
- Taip. - Parašiutas išsiskleidė?
Taip. Taip, išsiskleidė.
Žinai, kokia tavo bėda?
Per daug save spaudi.
Jei ko nemoki, išmoksi.
Po žingsnelį. Viskas gerai.
Bet aš pritarsiu vaikui –
tu tikrai kepi skanesnius Milano šnicelius nei tavo mama.
Ačiū.
Kūno prisikėlimą
ir amžinąjį gyvenimą.
Labas rytas, tėti.
TRUMENAS KAPOTĖ „ŠALTAKRAUJIŠKAI“
Tikrai nori pavėluoti pačią pirmą dieną?
Žinoma, ne, mama.
Rodos, sakei, kad Išrengėjas dabar jau niekam neberūpės.
Pone Prezidente, pavyko atgauti gerą dalį reputacijos.
- Tyrimas... - Tuomet, Emilijau,
paaiškink man šią suknistą antraštę!
Skambink į PIPSA. Ir uždusink tuos šūdžius.
Su visa pagarba, pone prezidente,
nemanau, kad antraštė apie cenzūruojamą žiniasklaidą
bus naudinga vyriausybei.
Tuomet sučiupkite pagaliau tą šūdžių!
Girdėjai, ką pasakiau, mulki?
Mes stengiamės, pone prezidente.
Dirbame dviem ir trimis pamainomis. Visi seka...
Pavargau nuo tavo pasiaiškinimų, Emilijau.
Tavo darbas buvo paprastas.
Kontroliuok naratyvą ir pakeisk policijos įvaizdį.
Gali tą padaryti, ar man kreiptis į ką nors kitą?
Gražios jums dienos.
Vakar vėl negrįžai namo.
Pamiegosiu po to, kai sučiupsiu tą šūdžių.
Kalbėjai su tėčiu?
Galima sakyti, taip.
Žinai, kad jam nepatinka, kad tu čia?
Siuvėjų klubas, štai ką turime. Šūdas.
Kas žino?
Gal ir ne pro šalį mums turėti kelis sijonus.
Nekalbėk nesąmonių.
Kas nors turi pasakyti toms boboms, kad jos neturėtų...
Neturėtų ko?
Lozanai?
Kodėl mes malam šūdą, Romandija?
O tiesa, kad tave teko ištraukti iš kažkokio šūdino viešnamio?
Egzotiško kabareto.
Matot, vyručiai? Kaip viskas rimta?
Taip rimta, kad jiems teko pakviesti apsauginį.
Jei turi ženklelį, dar nereiškia, kad esi policininkas.
Nori vėl jį prarasti?
Ir aš taip galvoju.
Sėskit, prašau.
Sveikos.
Kaip sekasi?
- Labas. - Sveiki.
- Labas. - Kaip sekasi?
Koks grožis.
Damos, kaip jums sekasi?
Ačiū, gerai.
Atėjau palinkėti jums sėkmės pirmąją dieną.
Ir priminti jums, jog išėjusios į gatvę,
jūs reprezentuosite miesto policiją.
Taigi...
šypsokitės.
Visuomet šypsokitės. Parodykit man.
Taip, bliamba! Kapitone.
Suskirstysime jus į būrius po keturias.
Perez, Lopez, Kariona, Hernandez. Handido parkas.
Sančes, Aeda, Rodrigez, Astroga. La Alameda.
De la Torė, Kamačo, Herera ir Kruz. Santjago parkas.
Dabar pasiimkite savo įrangą.
Ir geros jums pirmosios dienos.
Ačiū.
Panele Herera.
Taip, pone. Gabina Herera.
- Gabina Herera. Teisingai? - Taip, pone.
Nuovados viršininko kapitono Hereros dukra. Teisingai?
Taip, pone.
Nuostabu.
Manau, jog tu geriau už visus
supranti, kaip svarbu yra tai, ką čia darome.
- Žinoma, pone. - Ne visi tą supranta.
Ne, viršininke.
Ir tai – bėda.
Pakeiskime tai, Gabina!
Vienintelis būdas tą padaryti – pasakoti istorijas.
Tikras, žmogiškas istorijas.
- Ar supranti? - Nelabai.
Noriu papasakoti tavo istoriją.
„Gabina Herera.
Apdovanoto policijos viršininko dukra.
Trijų Meksiko policijos pareigūnų sesuo.“
Ir štai tu – su mėlyna uniforma, tęsi šią tradiciją.
Atsidursi ant „Gran Hogar“ žurnalo viršelio.
Norite, kad atsidurčiau ant žurnalo viršelio?
Taip. Tu.
Ir tavo tėvas.
- Ne. - Kodėl ne?
- Nes jam tai nepatinka. - Kas jam nepatinka?
- Būti dėmesio centre. - Tikrai?
- Taip. Jis to nekenčia. - Labai gaila.
- Taip. - Nesvarbu, Gabina. Mes turime tave.
Štai kas svarbu.
Tad kai baigsis tavo pamaina, susitikime konferencijų kambaryje.
- Kaip manai, ką gausime? - 22 kalibrą.
- Kietai. - Ne, pusiau automatinį. Gerą.
Ką tu nori nudėti?
Ačiū.
Atsiprašau.
Gal žinote, kur galime atsiimti likusią įrangą?
Kokią likusią įrangą?
Mūsų ginklus.
Kaip galime negauti ginklų, bliamba?
Manau, tai – biurokratinis reikalas.
Dar nesutvarkyti visi popieriai.
- O kada sutvarkys? - Nežinau.
Ir ką mums su jais veikti?
Ten monetos, tad pastebėjusios neteisėtus veiksmus, galėsite paskambinti policijai.
Girdėjot, ką jis pasakė, ar ne?
- Girdėjai ar ne? - Taip, Val. Nusiramink.
Taigi, mes, pačios būdamos policininkės, skambinsim į policiją?
O kaip švilpukas?
Jei tokie veiksmai grės jums, dėkit į burną ir pūskite.
Tokiu atveju, kapitone, pats ir pūskite.
Panašu, dažnai tą darote.
- Valentina. - Kas?
Tu verčiau ją prižiūrėk.
Jai viskas bus gerai.
Ji neturės darbo.
O kur mūsų automobiliai?
Kaip galėjome jais patikėti?
Manau, elgiesi neprotingai.
- Aš? - Taip, tu.
Aš elgiuosi neprotingai?
Jie mums melavo. Ar melas tau atrodo protingas dalykas?
Kartais dalykai vėluoja.
Mano brolis kartą pametė antrankius.
Jis pasakė, kad juos pavogė, bet neabejoju, kad pats kažkur nukišo.
Bėda, kad prireikė keturių mėnesių juos pakeisti.
Tad kai norėdavo ką nors suimti, turėdavo surišti virve.
Vargšelis, jam buvo labai gėda.
Verčiau nesinešioti šaunamųjų ginklų.
Statistiškai ginklo buvimas padidina smurto tikimybę,
o ne ją sumažina.
- Tikrai? - Tyrimai tą parodė.
Be to, 71 % pareigūnų niekad neiššauna tarnybos metu. Nė kartelio.
- Girdėjai, Val? Gerai, kad sužinojom. - Taip, nuostabu.
- Labas. - Labas.
Jūsų darbas – pats geriausias.
Ačiū, jaunoji panele.
Mano vyras – pilotas.
Kokiose oro linijose dirbate?
O dabar – prie darbo.
Ačiū.
Gal padėtumėte surasti Meksiko muziejų?
Kuo galėčiau padėti, ponai?
Gal norėtumėte drauge išgerti kavos?
Ne. Jokiu būdu. Aš dirbu.
500 metrų į pietus, ir dar 500 metrų į vakarus.
Ir atsidursite ten.
Kas aš tau? Redaktorius?
Dirbu laikraštyje tik tris mėnesius.
Mes turime istoriją, Lukai.
Švilpukai vietoj ginklų.
- Jie mums melavo. - Rodos, sakė, kad reikės palaukti.
Jie taip sako. Jie nepripažins.
Val, tai, jog reikia palaukti Meksike – ne naujiena.
Kas tau nutiko?
Ką čia kalbi?
Kodėl nepripažįsti, kad bijai, šūdžiau.
Kai pyksti, nori, kad ir kiti pyktų drauge su tavimi.
Ne. Bet...
Tai buvo svarbus skambutis.
- Monetos – tik visuomeniniams tikslams. - Na,
man reikėjo nuleisti garą visuomeniniais tikslais.
Kas tau įgėlė?
Jis turi naują merginą.
Nieko ten rimto. Jie netrukus išsiskirs.
Kaip ten sakoma? Ji tik paguodai.
Ostinai!
- Eime. - Marija.
- Kas nutiko? - Ostinai!
- Nerandu Ostino. - Kas tas Ostinas?
- Mano šuo. - Kaip jis atrodo?
Nedidelis. Baltas su rudomis dėmėmis.
Nesijaudink. Mes padėsim tau jį surasti.
Ne, tiesą sakant, nepadėsim, nes tai – ne mūsų darbas.
- Gali eiti, vaike. Viso. Ačiū. - Ne, palauk.
Tai yra mūsų darbas.
Mūsų paprašė padėti, ir jam reikia mūsų pagalbos.
Kodėl tu visuomet darai, ką tau sako?
Net vaikystėje tu spalvinai neužeidama už linijų.
Nes tam jos ir reikalingos.
Policininke tapau ne tam, kad vaikyčiausi pasiklydusius šunis.
O tu?
- Matot? Nė viena. - Ką matom?
Kad mes to nedarysime.
Mes su broliais viską išsiaiškiname mesdami monetą.
Gerai.
- Gerai. - Gerai. Herbas.
Ostinai!
Ostinai?
Ostinai!
Ostinai.
Ostinai!
- Pašauk jį. - Ostinai!
Ostinai. Bičiuli, ateik čia.
Aš jį suradau!
Labas.
Paslaptis išaiškinta. Jau galime eiti?
Žiūrėkit.
Ateik, bičiuli.
Ateik. Koks jis mielas!
Žiūrėkit.
Kas ten?
Neleiskite čia žmonių, prašau.
- Kas čia? - Rodos, dar viena Išrengėjo auka.
Tie patys bruožai: moteris tamsiai rudais plaukais.
Apatiniai. Pėdos, kulkšnys ir riešai surišti.
Mirties priežastis?
Greičiausiai ją pasmaugė, bet tą patvirtins skrodimas.
- Papuošalai, daiktai? - Vėrinys.
Gerai, nugabenkite į nuovadą.
Ištirkite. Gal rasime pirštų atspaudų.
Dar kas nors?
Apėjome teritoriją, niekas nieko nematė.
Paklausyk. Apeikite dar kartą.
- Mums reikia liudininko, bliamba. - Gerai.
Šūdas.
Kas surado kūną?
Tau tai nepatiks.
- Tu suradai kūną? - Ne.
Aš suradau.
Dar ką nors turime žinoti, Vakai?
Prie lavono jas atvedė šuniukas.
Bet atėję pamatėme, kad ji uždengta paltu.
Kam reikia uždengti nusikaltimo vietą?
Iš pagarbos.
Pagarbos?
Duosiu patarimą, mergyt.
Jei nori padėti negyvai merginai, parodyk pagarbą nusikaltimo vietai.
O tuomet, jei galima, parodyk pagarbą kūnui.
Aišku?
- Aišku? - Aišku.
- Ar nustatyta jos tapatybė? - Dar ne.
Gerai, peržiūrėkime dingusių žmonių sąrašus.
- Turime ką nors surasti. - Gerai.
Prie kūno likęs bato pėdsakas.
Gal vertėtų paimti pavyzdį.
Diazai.
Užregistruok bato įspaudą.
- Vakai. - Taip, pone?
Išvesk jas iš čia, prašau.
Ir surašyk jų parodymus nuovadoje.
Eime. Šiandienai užteks.
Eime!
Galiu pati nuspręsti, ką noriu ir ko nenoriu daryti.
Jei nesupranti, tai yra tavo problema.
Nori būti laisva? Lipk iš mano automobilio.
- Marija. - Ką?
Ar ji tau neprimena...
Ko?
Natalijos.
Kodėl taip sakai?
Ji visai į ją nepanaši.
Nesakiau, kad jos panašios, sakiau, kad ji man priminė...
Nesvarbu.
Kaip tavo pirmoji diena?
Turbūt gerai. Bet...
Gerai, tiesa? Tu rami. Matai? Viskas gerai.
Taip, vis tiek keista diena.
Gal tai tave pradžiugins.
Alio, mama?
- Labas, mielasis. - Aš su ja kalbėjau.
Žinai, ką? Pasakiau mokytojai, kad tu – policininkė ir gaudai nusikaltėlius.
Ji sugavo nusikaltėlį?
Mama, tu tikrai sugavai nusikaltėlį?
- Po vieną. - Ne, mielasis.
Šiandien dar tik pirma diena.
Ji sakė, kad tikrieji nusikaltėliai yra patys policininkai.
Tai jos nuomonė.
Ji klysta. Ji – kvaila.
- Mama, kada grįši namo? - Septintą.
Nepamirškit padaryti namų darbus, gerai?
Labai jūsų pasiilgau. Leiskit pakalbėt su tėčiu.
- Taip. - Mes tave mylim.
- Alio. - Alio.
Kaip gera girdėti tavo balsą.
Kas keisto nutiko šiandien?
Lozanas nori pakalbėti su tavimi apie lavoną.
- Dabar! - Taip, ateinu.
- Pakalbėsim vėliau, gerai? - Tikrai?
Turiu eiti. Iki.
- Gerai, iki. - Iki.
Detektyve, štai jos.
Ką tik atvedė įtariamąjį.
Jis – stambus, kresnas vyrukas. Plikas, su barzda.
Mažiausiai trisdešimties.
Dirba parke.
Ar kuri nors pastebėjote jį savo pamainos metu?
- Ne. - Ne.
Tikrai?
Štai jis.
Paklausykit. Išeidamos palikit savo parodymus ant mano stalo.
- Galėsit tą padaryti vėliau. Eime. - Einame.
Nagi. Eikit.
Aš negaliu. Negaliu.
Jos veidas stovi man akyse.
Koks siaubas.
Jūs įsivaizduojate, ką jai teko patirti?
Įsivaizduojate, kaip ji bijojo?
Dabar ji su Dievu.
Ne su Dievu,
o ant metalinio stalo suknistame morge.
Nuoga ir vieniša.
Ten tik jos kūnas. Jos siela – su Dievu.
Džiaugiuosi, kad taip mąstai, nes tuomet gali viską paaiškinti.
Manai, kad tas šunsnukis, kuris su ja taip pasielgė irgi turi sielą?
Mes visi turime sielas. Taip parašyta Biblijoje.
Ne, taip sako tokie žmonės kaip tu.
Su savo Dievo planu.
Tai – ne mano Dievo planas. Tai – Dievo planas.
Pasak mano močiutės, Jeremijaus knygos 29 skyriuje...
Tai kokį velnią mes čia darome?
Ar gali paaiškinti, kokio velnio mes ieškome Išrengėjo,
jei galiausiai tie visi žmogžudžiai yra suknisto Dievo plano dalis?
Valentina, palik ją ramybėje.
Aš užbaigsiu jos parodymus.
Tau viskas gerai?
- Tau viskas gerai? - Nenorėjau jos supykdyti.
Jo viršininkas sako, kad jo pamainos trunka 24 valandas.
Ir jis jį tikrina tik kartą per savaitę.
Tai reiškia, kad įtariamasis gali dingti ilgam laikui.
Jis atsakingas tik jam.
Mūsų parodymai, detektyve.
- Dar kas nors? - Ne.
Be to, jis jau yra sėdėjęs kalėjime už išprievartavimą.
Ko dar reikia, kad pasiųstume jį už grotų?
Pasak psichiatro įvertinimo,
kaltinimai buvo panaikinti, kai jam suėjo 17-a.
Jam išryškėjo protinio atsilikimo požymiai.
Protinis atsilikimas. Iškrypėlis yra iškrypėlis.
Suprantu, Lozanai. Bet mums reikia įrodymų.
Ir, kalbant apie potencialius įrodymus...
Ateik, Sofi. Prisėsk šalia.
Apžiūrėkime atspaudus.
Atspaudai sutampa.
Ponai...
Nuneškite šį aplanką pas notarą. Tegul parengia prisipažinimą.
- Turėtume paskambinti jo motinai. - Ne.
Tik po to, kai jis pasirašys prisipažinimą.
Lozanai, ateik.
Margaritai.
Ar pažįsti šią moterį?
Titai?
Titai.
Ar pažįsti šią moterį?
- Norite kavos? - Ačiū, mieloji. Tu skaitai mano mintis.
Manai, ji graži?
Ji išėjo pasivaikščioti į parką, kuriame tu dirbi.
Tu ją matei, tiesa?
Pamatei ją ir norėjai pakalbinti, tiesa?
Kadangi norėjai pakalbinti, priėjai prie jos, ar ne?
Bet ji tave ignoravo.
Ir tu supykai, tiesa?
Labai supykai, Titai, ar ne?
Kodėl tą padarei?
Kur eini, žmogau?
Sėsk. Čia!
„1971 m. kovo 29 d.
Įtariamasis nusekė paskui Paolą Mačadą Rochą.
Jis prie jos priėjo, pakalbino ją.“
Ir tu ją nužudei, šūdžiau.
Kodėl tą padarei, Titai?
Kodėl taip pasielgei, Titai?
Gerai įsižiūrėk, nes tu už tai sumokėsi, šūdžiau!
Pasirašysi prisipažinimą. Ir sumokėsi už tai.
Paimk suknistą rašiklį, Titai! Ir pasirašyk...
Jis nesupranta, ką jam sakote. Nematote?
Ką tu čia veiki, bliamba? Eik lauk!
- Taip, jau ėjau. - Tu pasirašysi, Titai!
- Prašau nieko neliesti. - Gerai.
Gabriela, mieloji.
- Gabina. - Gabina. Gražus vardas.
Turiu tau staigmeną. Didžiulę staigmeną.
Ar ne, viršininke?
Taigi, pamaniau... Gabina ant viršelio: gerai.
Tačiau tėvas ir dukra ant viršelio: nuostabu, neįtikėtina.
Ir pasakiau sau: „Pažiūrėkime, ar tavo tėčiui tikrai nepatinka dėmesys.“ Taip?
Todėl ir pakviečiau jus, tiesa, viršininke?
Eime.
Prie darbo.
Štai taip.
Gerai, pradėkime.
Viršininke, ar galite prieiti arčiau prie dukters?
Prašyčiau.
Viršininke, gal galėtumėte apkabinti savo dukterį?
Apkabinkite ją, viršininke. Apkabinkite.
Dabar nusišypsokite.
Nusišypsokite, viršininke.
- Štai taip! Puiku. - Dar vieną.
Mėlynoji. Ateik.
Atėjo aukos sesuo.
Ji atpažins kūną. Nuvesk ją į morgą.
Ką? Aš?
O su kuo aš kalbu?
Turiu grįžti namo iki septintos. Pažadėjau šeimai.
Galėjai kad ir popiežiui pažadėti, man vienodai.
Ateik čia. Ateik.
Darysi, kas liepta, aišku?
Be to, moterys geriau tvarkosi su tokiomis nesąmonėmis. Imk.
Labas vakaras. Džesika Mačado?
- Taip. - Aš – Marija de la Torė.
Atleiskite, kad aš taip vėlai. Dirbau.
Ateikite.
Ar Paola sveika?
Atsiprašau?
Man pasakė, kad yra žinių apie mano seserį.
Ji pateko į bėdą?
Jums daugiau nieko nepasakė?
Ko?
Prisėskite. Prašau.
- Jūsų sesuo... - Paola.
Paola.
Šiandien suradome jos kūną parke.
Ką?
Reikia...
kad patvirtintumėte, ar tai – Paola.
Katyte.
- Ar ji – jūsų sesuo? - Paola.
Tai – Paola.
Ką jie tau padarė, katyte?
Ne!
Vilką mini, vilkas čia.
Kalbi apie mane?
Galbūt.
Tu viena?
O tu?
Taip.
Įdomu.
Telefonu atrodei liūdna.
Dėl ginklų.
Taip, man liūdna dėl ginklų.
Aš pasidomėjau.
Nemanau, kad ginklų negavote dėl biurokratinių priežasčių.
Tai nereikia palaukti?
Ar jiems tiesiog atrodo, kad moterims nedera nešiotis ginklo?
Na ir suknista diena!
Nori užeiti?
Negaliu.
Negali?
Ar nenori?
- Labanakt, Val. - Taip, labanakt.
Kvietėte?
Du pirmi kartai.
Pirmasis lavonas pirmąją dieną.
Nežinau, ar padės...
Išrengėjas prisipažino.
Ką?
Rytoj ryte jis stos prieš teismą.
Atleiskite, bet jį privertė pasirašyti. Jis – psichiškai nestabilus.
Žinoma. Jis nužudė šešias moteris.
- Bet... - Suprantu.
Pamatei pirmąjį lavoną, bet todėl turime įkalčių.
Aš ten buvau, kapitone.
Jie jį mušė, jis nė negalėjo kalbėti, ten buvo trys pareigūnai.
- Jis nė negalėjo... - Liaukis!
Daugiau apie tai nė žodžio.
Pasakysiu tau kitą dalyką, ir tu man už tai padėkosi.
Tavo vyras apie tai irgi neturi nieko girdėti.
Nesinešk šito į namus.
Patikėk.
Mano buvusi žmona – to įrodymas.
Eik namo. Jau vėlu.
Gero vakaro.
Galiu pavėžėti?
Atvažiavom.
Ar gali man papasakoti apie tą vakarą?
Ji labai skubėjo išeiti. Kodėl aš nieko neįtariau?
Gali manęs palaukti?
Ne. Aš jau vėluoju, o tu vis kartoji, kad reikia ateiti laiku.
Norėčiau žinoti, kur vėluoji.
- Viso. - Paola, šis miestas – pavojingas.
Išėjau po minutės, bet jos jau nebebuvo.
Tespėjau pamatyti automobilį.
Su baltu stogu.
Stovėjo gatvės gale, bet variklis nebuvo išjungtas.
Ar anksčiau buvote mačiusi tą automobilį?
Ne.
Jis, atrodė, buvo visiškai nepažįstamas žmogus.
Ar jai tai buvo būdinga?
Kas?
Sėsti į nepažįstamų žmonių automobilius?
Ką norite pasakyti?
Noriu sužinoti...
Ar ji dažnai sėsdavo į nepažįstamų žmonių automobilius.
Kaip prostitutė?
Ne.
Išvadinote mano seserį prostitute.
Ne, žinoma, ne.
Džesika...
Kaip drįstate taip galvoti apie žmogų, kurio nė nepažįstate.
Gėda.
- Ačiū. - Viso gero.
Viršininke. Ačiū, kad skyrėte savo brangaus laiko.
Ir tu, Gabina.
„Tu kieta, mieloji“, kaip sako šiuolaikinis jaunimas.
Nemanote, kad ji nuostabi, viršininke?
Tėti.
Ačiū, kad sutikai...
Už tai, kad pastatei mane į tokią padėtį.
Tai – ne juokas.
Tu nežinai, su kuo turi reikalą.
Mėginau tave įspėti. Stengiausi apsaugoti.
Nežiūrėk man į akis, jei to neprašau!
Tu namuose nebesi pageidaujama.
Mama. Ką tu čia veiki?
Atėjau tave išgelbėti.
Mama, kaip sekėsi darbe? Gerai?
Eik nusiplauti rankų. Kur tavo brolis?
Jis iškėlė sceną dėl močiutės maisto.
- Mielasis. - Labas.
- Labas.
Mes jaudinomės.
Tu teisus, atleisk. Nusivėlinau.
- Praradau laiko nuovoką. - Marija!
Kur paslėpėt kečiupą?
Aš jo nepaslėpiau. Jis – sandėliuke, mama.
Nemanau, kad vaikams sveika valgyti kečiupą. Tiesa?
Ačiū, mama.
Ačiū už viską.
Kodėl ją pakvietei?
Nes norėjome valgyti. Nekeisk temos.
Palaikiau tave visą laiką.
Visą laiką.
Bet turiu žinoti. Vaikai turi žinoti.
Kas vyksta? Ar mes galime tavimi pasitikėti?
Ar žinai, kiek kartų teko vakarieniauti be tavęs,
- nes tau – skubus susitikimas? - Aš nenoriu pyktis.
Aš atsisakiau Akapulko, kad būčiau su tavimi, su vaikais.
Bet jei pasakysi, kad daugiau tai nepasikartos, viskas gerai.
Aš tave myliu.
Aleksai, mama sugrįžo. Ateik vakarieniauti. Eime.
- Jau paruošta. - Jau paruošta.
Jau paruošta.
Nemanau, kad turėčiau grįžti į policiją.
Kodėl ne?
Parke suradome 24-erių metų moters kūną.
Koks siaubas.
Ir tuomet mano partnerė Valentina aprėkė mane,
nes pasakiau, kad aukos siela dabar su Dievu.
Ji pasakė, kad Išrengėjas neturi sielos.
Bet, žinoma, ji neskaitė Biblijos.
Ji turbūt labai pyko.
Nes ji klysta.
Nebūtinai.
Tu visuomet sakai, kad aukos siela – su Dievu.
Taip, bet ne visi galvoja taip, kaip mes.
Tuomet kuri iš mūsų teisi?
- Jūs abi. Ji ne... - Nesuprantu, kaip.
Ji tiki tuo, kuo tiki. Mes – taip pat.
Turime priimti žmones tokius, kokie yra, o ne kokie norime, kad būtų.
Tavo kakava aušta.
Viskas gerai?
Taip. Gaminu šnicelius vaikams.
Per radiją girdėjau, kad atsirado dar viena Išrengėjo auka.
Taip.
Parke?
Taip, girdėjau.
Koks siaubas. Todėl vėlavai?
Ne. Ne, tik jaudinausi dėl savo pirmosios dienos.
Žinai, mačiau gražų automobilį.
Naujas automobilis su baltu stogu. Ar jie brangūs?
Nepigūs. Nes jie – importuojami.
Bet jei norėtum tokio automobilio, kai turėsiu partnerį, galėsiu nupirkti.
Kadilaką, tokį, kaip reklamoje. Žinai?
Taip, žinoma. Jis gražus.
Žinios jau netrukus prasidės.
Gerai.
Gerai?
- Tu graži. - Ačiū.
Lauki skambučio?
Ne.
Alio.
Minutėlę.
Tau skambina kapitonas Romandija.
Klausau.
De la Tore.
Ar apklausei aukos seserį?
Ją reikėjo pavežti.
Pusę valandos įkalbinėjau neparašyti skundo prieš tave,
ir nežinau, ar gerai padariau.
Aš ateisiu, mielasis. Gerai?
De laTore!
Taip, pone.
Man labai gaila, bet, rodos, auka, Paola,
įsėdo į automobilį tą vakarą, kai buvo nužudyta.
Ir kas?
Tai buvo naujas brangus automobilis.
Automobilis, kurio parko prižiūrėtojas neįpirktų.
Užteks.
Nesvarbu, nes tas vyrukas jau negyvas.
Ką?
Jį surado negyvą savo kameroje po to, kai jis pasirašė prisipažinimą.
Šiandien 13.24 val.,
reaguodami į skambutį
iš Tlalpano apygardos Santjago parko sodelio,
Meksiko policijos departamentas
surado Paolos Mačado kūną.
Pateikus neginčijamus įrodymus,
buvo suimtas žmogus.
Prižiūrėtojas Margaritas Hidalgas Floresas,
maždaug 35-erių.
Kai buvo pateikti neginčijami įrodymai,
įtariamasis galiausiai prisipažino įvykdęs nusikaltimus.
Po kelių valandų, kai buvo nuvestas į kamerą,
kur turėjo praleisti likusias dienas,
galvodamas apie padarytus nusikaltimus,
Tlalpano Išrengėjas nusprendė pakelti ranką prieš save.
Tad šįvakar miestas pagaliau galės atsikvėpti.
- Pagaliau geros naujienos. - Pone.
Labas vakaras.
Tlalpano Išrengėjas savo kelyje paliko šešias aukas.
Ir miestą, sukaustytą baimės.
Bet naktis tamsiausia – prieš aušrą.
Ir Meksiko policija drąsiai sureagavo.
Aš ten buvau, kapitone.
Jis nieko nesakė, ir jie jį sumušė.
Ten buvo trys pareigūnai.
- Jis nė negalėjo... - Liaukis!
Atidžiai manęs paklausyk.
Tu negali nieko apklausti.
Tu – ne detektyvė.
Išrengėjo byla baigta.
Gero vakaro.
RUDOS SPALVOS BALTU STOGU
SUSIJUSIOS MOTERŲ ŽMOGŽUDYSTĖS
POLICIJA NETURI ĮRODYMŲ ŽUDIKAI KLESTI
Kitoje serijoje...
IŠRENGĖJAS SUČIUPTAS!
Nuo šiol pakaitomis būsite tarp nuovados ir parkų.
Ar jums reikia pagalbos?
Jei pasakysiu, kad reikia, ar išeisi?
Aš norėčiau įsitikinti, ar Titas Floresas buvo Išrengėjas.
Džesika Mačado sako,
kad tą vakarą, kai buvo nužudyta, jos sesuo
įsėdo į automobilį su baltu stogu.
Ir tą dieną, kai buvo suimtas Margaritas, jie užsiminė apie jo mamą.
Galėtume su ja pasikalbėti.
ŽUDIKAS
Tiek ilgai nebuvai, kad pamiršai, kaip tai daroma?
Gal žinote, kur kitas batas?
WOMEN IN BLUE
Išvertė Akvilė Katilienė