INSPIROVÁNO SKUTEČNÝMI UDÁLOSTMI
Nechci žádný tvý kytky, flašku ani serape.
Koleduješ si o to.
O co?
Aby tě vyhodili. Co jinýho?
Mělas ho vidět, když mu la doña ubalila.
Přestaň plácat blbosti, holka.
To nejsou blbosti, doño Rosario. To je hraní.
Hele, myslíš, že vypadám jako herečka?
Přitáhni tu látku, holka. Tahej pořádně.
Nebo ti don Félix dá co proto.
Ty stroje maj větší cenu než tvůj život.
Koukej na mě.
Koukej na mě!
Jseš ze mě nervózní, kočičko?
To jsem byla já.
Výborně.
Pět neplacených hodin přesčas. Rozumíš?
Ano, pane.
Dobrý večer.
Haló?
Úklid.
Tlalpanský svlékač udeřil znovu.
Jeho zatím čtvrtou obětí se stala čtyřiadvacetiletá Lucía Martínezová.
Ženy po celém městě se bojí vyjít z domova
a žádají, ať policie dostane vraha z ulic...
- Proč mu říkají Svlékač? - ...jednou provždy.
Když oběť zabije, svlékne ji.
Neděs bratra.
Mě to nevyděsilo.
Pojďte.
Už jde dolů.
Raz, dva a...
Tři!
Tři mrtvé sestry!
A oni neudělali vůbec nic!
Včera v noci další!
Kolik jich ještě musí zemřít, aby se něco změnilo? Kolik?
Jestli neodejdete, přespíte ve vězení.
Nasrat. Ve vězení žijeme od narození.
Můžeme?
Teď!
DĚJINY VĚDY
BIBLICKÁ KONKORDANCE
Jednotné ženy přemůžou všechny!
SVLÉKAČ
Výborně, kudrnko.
Sestřička ti to nandala.
Paráda. Moc pěkně.
To je ono. Vem si to.
Co je to za rámus? Do práce.
Ano, pane.
Pomoz mamince, miláčku.
Už jdu.
Skvěle, kudrnko.
Sestřičko!
Gabino.
- Pojď mi pomoct. - Už jdu.
Ani to nezkoušej.
Sporák je zase kaput.
Musíme zavolat opraváře.
Musíme koupit nový sporák.
Na nový nemáme peníze.
Za ty tři roky, co tam pracuješ, jsi ještě nedostala přidáno.
Proč se neozveš?
Bravo!
- Děkuju. - Všechno nejlepší, tati.
Musím jít.
- Cože, ty jdeš pryč? - Mám schůzku. Právě teď.
Neviděla jsi moje manžetové knoflíčky? Ty zlaté. Nevíš o nich?
Nechals je před týdnem v kanceláři. Nemůžeš se zdržet?
Nemůžu. Mám právě teď schůzku. Každopádně přijdu na večeři.
Musím jet do Acapulca, jen na pár dní.
- Cože? Zase? - Ano, jinak to nejde.
Klient mě tam chce a já jsem architekt. Tak to prostě je.
- Ahoj. - Všechno nejlepší.
Kdo si dá dort?
Tvůj děda, budiž mu země lehká,
říkával, že je lepší být přepracovaný než nezaměstnaný.
A v 41 umřel za pracovním stolem na infarkt.
Ale dokázal zabezpečit rodinu.
Nevím, co dělat, mami. Denně chodí domů pozdě v noci.
A teď, když staví ten hotel v Acapulcu, nejezdí ani na víkend.
Chybí mi.
Zlato, nehraj si na oběť. Není to pěkné.
Ta káva je studená.
Na nic si nehraju, mami.
Jen chci, aby byl víc doma.
Tolik dře proto, že tě miluje.
Ty jsi každý den doma s dětmi.
A on je pořád zavřený v kanceláři.
Ještě i o narozeninách.
Pohlídala bys děti, až přijdou ze školy?
Ano, jistě.
Potřebuju přidat.
- Paco Pacorro je zpět. - Na to zapomeň. Tady se nepřidává.
Ten nejzábavnější ze všech.
Jsme zpět, milé dámy, a máme pro vás překvapení!
Máme výjimečného hosta.
Dnes je tu s námi don Emilio Escobedo.
Dona Emilia nedávno vybral sám prezident republiky
na místo náčelníka policie hlavního města.
Prosím potlesk.
Fízlové zasraný!
No tak, právě dorazil!
Pardon?
- Jo, fízlové zasraný. - Jo, fízlové zasraný.
Naslouchám vám. Nemyslete si, že ne.
Vím, že si zasloužíme váš hněv.
Ale už není rok 1968. Teď se píše rok 1971. Je nová dekáda.
Nový prezident, nový policejní sbor.
A nejsou to jen řeči. Ne. Hodlám to všem dokázat.
Přišel jsem vám říct, že musíme myslet na budoucnost.
Musíme se rozhodnout, čím chceme být. Nepředpojatou policií.
Otevřenější policií, že ano?
To jistě, náčelníku. Ale jak?
Jak učiníte policii otevřenější?
Otevřeme dveře,
aby se každá žena, která bude chtít, mohla přidat k policii hlavního města.
Přesně tak, dámy a pánové.
Policistky. Právě jste to slyšeli.
Ale řada dam, které nás právě sledují, a pochopitelně i vy,
si kladete otázku: „Proč? Proč teď?“
Protože hlavní město Mexiko terorizuje vrah, pane prezidente.
Co to má společnýho s policajtkama?
Tohohle se totiž chytila všechna média.
Čím víc článků o tomhle, tím míň článků o vás.
Tak zásadní krok jsme totiž neučinili od doby,
co ženy získaly volební právo.
A dnes...
Dnes ten krok učiníme.
A je to tady!
Dáme jim téma k rozebírání.
Nelíbí se mi to.
Něco jako...
Ženy.
Něco jako ženy hrdinky?
A ne oběti?
Potřebujeme nové titulky o Svlékači.
Což pomůže tvému úřadu.
Zároveň vrátíme důstojnost ženám, které žijí ve strachu,
což pomůže zemi.
Mně se to líbí.
Musím se zeptat. Pardon, musím to říct.
Když je Svlékač na svobodě,
neobáváte se vystavit riziku další ženy,
třebaže budou nosit odznak?
Řeknu vám, co odpovíte.
Ne.
Poskytneme jim potřebné prostředky,
aby se při přínosné službě společnosti mohly chránit.
Ženský s bouchačkama?
Doufej, že se to nedozví tvoje stará.
Už nemáme čas. Takže...
Myslíš, že platí víc než tady?
To nepochybně jo.
Podívej, jak mohutně to propagujou.
Musíme končit. Ale vážená dámo, děvo, slečno tam doma,
náčelníkova otázka dál visí ve vzduchu. Jste připravena na tuto změnu?
Jste připravena probudit v sobě tu policistku, která ve vás dřímá?
Lásko?
Hodně štěstí, zdra...
Copak, Salvo?
Co potřebuješ? To s koupelnou.
Musíš se rozhodnout, jestli bude tady, nebo tady.
Protože v koupelně... Ověř, jestli je další koupelna v patře,
jestli je na ni místo, jestli tam jsou okna nebo ne.
Haló?
Ahoj. Tak rád slyším ten tvůj sladký hlas.
Víš, že bych moc rád, ale nemůžu.
Není blbá. Pojme podezření.
Za pár dní už spolu budeme moct na pláži dělat, co budeme chtít.
Já taky.
Už musím zavěsit.
Plány nového hotelu.
- Jo. - Chceš si je projít hned?
Hned. Zavolej sem Marca.
Čeká nás plno práce. Minimálně dvě tři hodinky.
Za devět týdnů už z vás budou prarodiče.
- Devět týdnů? - Ano!
Tati.
Copak, miláčku?
Náčelník policie vyhlásil, že ženy mohou...
Ne.
- Tati, ale... - Ne.
- Nech mě doml... - Ne.
Gabino. Táta řekl ne. Přestaň.
Byla by dobrá policajtka.
Teď se do toho laskavě nepleť.
Vědělas, že právě zabil další holku ve tvém věku?
Tati, můžu bránit lidi, jako byla ona.
- Jsem připravená. Odmala... - Nebo skončit jako jedna z nich.
Proč můžou být policajti všichni, jen já ne?
Protože tě potřebujeme tady u matky. Ne venku v ulicích!
Můžu ti trochu přidat?
Mám dost.
Kráva. Je tam kráva?
Bum, bum, bum.
Ani si nevšiml, že spadla.
Lásko, řekli jsme v osm. Co se děje?
A já myslela, že si nebudeme navzájem lhát, ty hajzle.
Tak do toho.
Tady jsem.
Buď chlap a řekni mi, co je to za ženskou.
A proč je ta štětka důležitější než tvoje rodina!
Copak, lásko?
Byla jsem u matky.
Dobrý večer všem.
- Ahoj Marío. - Marío.
Kde je Valentina?
Valentina? Vážně sis myslela, že tu bude?
Objednáme si.
- Prosím. - Kručí mi v břiše. Mám narozeniny.
Doporučuju cibulačku.
- Tu si objednám. - Jo?
Víno, prosím.
No prosím.
A ropucha kouká na ropušáka...
Na zdraví!
Do očí. Přímo do očí.
Hele, mám jeden dotaz.
Dokázaly by ty ženy zastavit lupiče? Nebo vraha, jako je Svlékač?
Jistěže ne.
I když budou policistky?
Nechci znít jako sexista, protože nejsem.
Všechno to podporuju. Že, lásko?
Je to otázka biologie. Rozdílné svalové hmoty a síly.
Ne? Je to evidentní.
Faktem je, že nejsme stejní.
Co za ženskou by opustilo rodinu a šlo na ulici?
- Přesně tak. - Jako by na ulici nebylo ženských dost.
Jak ty to víš?
Po Sullivanově jezdím do práce.
Vidíte, jaká je moje žena nemrava?
Být policistkou chce kuráž.
- To jo. - Nemyslíš?
Asi jo.
Tohle vás nejspíš překvapí.
María jako malá chtěla být vyšetřovatelka.
Říkal mi to tvůj táta. Neustále četla detektivky.
To už je dávno.
- Já chtěla být veterinářka. - Hasič.
Ne, já odmala chtěla být máma.
Já? Fangio. Formule 1.
To vysvětluje, jak řídíš.
Vyšetřovatelkou se očividně nestala. Ale detektivky čte pořád.
Každý týden přečte novou.
Dovedete si Maríu představit jako policajtku?
Ne. A ty sebe jako veterinářku?
Ne!
Já bych se vzdal, jen abys mi želízka nasadila ty.
Na zdraví.
Dostanu tě ven, až slíbíš, že už mi nezavoláš.
Cože? Proč?
Už rok jsme od sebe. Zavoláš, jen když máš průšvih.
To není pravda.
- Víš, že je. - To teda ne.
- Je. - Nemusel jsi chodit.
Vale, jen se podívej, kde jsi.
Aspoň dál bojuju.
- Já taky. - Ne.
Ano, od stolu. Mým mečem je teď psací stroj.
Mluvím vážně, Vale. Nesměj se.
Skončili jsme. Už jsem dál.
- Jsem teď s jinou. - Psací stroj je tvůj meč?
- Kurva. - Ne...
- Já věděl, že to zesměšníš. - Pochopím „pistole“ nebo...
- Ale meč? Jako fakt? - Proč ses chytla zrovna toho?
- Jsem zamilovaný. - Jo, já tě slyšela.
Do někoho...
Když jseš tak zabouchlej do holky, u který si nepleteš vášeň se vztekem,
tak jak to, že mě jdeš vysekat z vězení?
Lucasi?
Máš pravdu.
Děkuju.
Čau ségra.
- Tu máš. - Přijď království tvé.
Zelená i černá omáčka mole.
Děkuju.
Není zač.
Chci pitvy dalších obětí.
OBĚŤ Č. 2 – OBĚŤ Č. 3
Nech to tady. Běž.
Musí se dát nějak přesvědčit.
Mluvíš tu o mém tátovi.
Ale ty víš, že na to mám.
V tom ale problém není. To víš zase ty.
- Myslíš, že já měl na výběr? - To není fér.
Podívej, kudrnko.
Kdyby táta viděl, co dokážeš...
Kdyby tě uviděl v té uniformě, tak kdo ví?
Ale to se nestane.
Nech to plavat.
- U večeře jsi byla nějaká nesvá. - Měla jsem těžký den.
Jo?
Tak těžký. A jak?
Byl těžký, protože...
Mami, můžeme dál?
- Ne. - Jo, jen pojďte.
- Tak... - Lechtací útok!
Ne. Co to má být?
Přečteš nám pohádku?
Jen jednu? Nebo 14.
- Ale vyberu ji já. - Tys vybírala minule.
- Tak jdeme! - Je řada na mně.
Těžký? Proč?
O nic nejde. Jdi za nimi.
Haló?
Tvoje sestra.
Mockrát děkuji.
Slavil narozeniny. Vědělas to?
Jo, určitě si je beze mě děsně užil.
Tvoje kauce šla z jeho peněz.
Měla bys být vděčná.
Já jsem vděčná. A mám plán, jak ti to splatím.
Řekla bych ti ho, ale nechceš to slyšet.
A stejně se už určitě musíš vrátit do svý bubliny.
Jestli nemáš jiné plány,
zašla bych na skleničku nebo tak něco.
Tak něco? Jako... Alkohol?
Jo, možná.
Až po vás, madam.
Děkuji.
Tak co se stalo?
Nic. Už dlouho jsme si nepopovídaly.
Pověz mi o tom plánu.
Bude ze mě policistka.
- To rozhodně nebude. - To rozhodně bude.
- Nebude. - Bude.
Vždyť policii nesnášíš.
Policii nesnášíme všichni, ale tohle je jiný.
Jak jiný?
Ty protesty totiž zabraly, Marío.
Otevřeli dveře, abychom se do toho boje mohly zapojit.
Na to zapomeň. Je to šílenost.
Nemluvě o nebezpečí.
Měnit historii bylo nebezpečný vždycky.
A víš, člověk toho moc nezmění, když bude jen posedávat a pít čaj.
To není jediné, co umím.
Zatím ještě nejsem vyšetřovatelka.
Ale vím jedno. Jsi tady proto, že se děje něco,
co nemůžeš říct svým předpojatým přátelům.
Musím jít.
Hele!
Marío, co se stalo?
Je mi nevěrný.
- Ten hajzl! Zmetek jeden! - Ztiš hlas.
Jak jsi na to přišla?
Tomu bys neuvěřila.
Popřel to. Hajzl jeden.
Musíš na něj udeřit.
Co když odejde za ní?
Nechci, aby moje děti vyrůstaly bez táty.
Jsem si jistá, že by chtěly matku, která se nedá.
Chtěly by úplnou rodinu.
I když stojí na lži?
Já ho miluju, Vale.
Nechci ho ztratit.
Problém je, že jsi děsně předvídatelná.
Víš, co potřebuje?
Představit si, jak by vypadal jeden den bez tebe.
Nech mě.
Dej mi pokoj, říkám!
Ochranka!
Jdeme. Vypadni odsud, kreténe.
Klídek, vole.
A nevracej se.
Koledoval si.
Octavio Romandía, že ano?
Osmnáct let v policejním sboru.
Tři medaile za hrdinství. Třicet sedm vyřešených případů.
A 132 zločinců za mřížemi.
Ale taky 16 napomenutí za porušení kázně.
A suspendace na neurčito za zlomení nosu náčelníka policie.
Co jste kurva zač?
Jsem nový policejní náčelník a svůj nos mám rád.
Právě vytváříme nový program pro ženy u policie.
A chci, abyste dělal kapitána.
Kolik jich to odmítlo?
- Záleží na tom? - Kolik?
Všichni.
Nejste policajt.
Ne.
Řídil jsem kampaň pana prezidenta.
Prodavač.
Dalo by se říct.
Tak mě poslouchej, prodavači.
Policie v téhle zemi má na rukou příliš krve
a ty ani nikdo jiný to nedokáže změnit.
To je možné, kapitáne Romandío.
Ale vy jediný jste neodmítl kvůli tomu, že jde o program pro ženy.
Začínáme zítra v devět ráno, kdybyste změnil názor.
- Lásko. - Copak?
Víš, proč jsem včera byla nesvá?
Proč?
Protože mi chybíš.
Přemýšlela jsem.
Na chvíli to odlož. Pojď sem. Posaď se.
Co kdybys řekl jednomu z těch architektů, co máš v týmu, ať jede do Acapulca on?
A ty a já zatím...
Koukni na mě.
My si zatím můžeme pronajmout pokoj v hotelu, kdes mě požádal o ruku.
Víš, že nemůžu.
- Nemůžu. - Potřebujeme to.
Lásko, naše manželství to potřebuje.
Naše manželství hlavně potřebuje, aby mě nevyhodili.
Za týden se vrátím a uděláme, co budeš chtít.
Zlato, vůbec nechápu, co se děje.
V kuchyni jsem nechala seznam, mami.
V úterý a ve čtvrtek má Mar tancování. A ve středu má Alex fotbal.
Je to od nás kousek, jen je vyložíš a nabereš.
Chováš se jako blázen.
Čekala bych to u tvé sestry. Ale u tebe?
Podvedl mě, mami.
A jede do Acapulca, aby mě podváděl znovu.
A řešením je odejít od rodiny?
Jen uklouznul. To občas každý chlap.
- Jo? - Ano.
- A co táta? Ten taky někdy uklouzne? - Nebuď směšná. Tvůj táta ne. Ostatní.
Nečekám, že mě pochopíš.
Ale já svou rodinu neopouštím. Já se ji snažím zachránit.
A jak to jde dohromady s tímhle?
Nevím, mami.
Vím jen, že nebudu doma, až se vrátí.
Tak si vyjeď na dovolenou!
Ale nechat se zaměstnat? Tady?
To je pod tvou úroveň.
Ne. Už dost. Tu máš.
- Budu je brát jako běžné kadety. - Nic jiného nečekám.
- Když to nezvládnou, letí. - Tak to má být.
Ještě něco?
Ano.
Až z toho divadýlka vytěžíte maximum a pošlete je všechny domů,
- já tady zůstanu. Jako detektiv. - Platí.
Pojďte.
Seřaďte se popořadě od „I“ do „M“.
Žádní rodinní příslušníci. Pouze kadetky, prosím.
Zápis probíhá na hlavním nádvoří.
Prosím dodržujte pořadí.
Promiňte.
Dobrý den.
Jméno a věk.
Gabina Herrerová Martínezová Vázquezová, 25 let.
Tohle vyplňte, prosím.
Děkuju.
Hele, jdi zaclánět někam jinam!
Jméno a věk.
Carriónová Galindová Romina. 37.
To jako vážně? Přivedlas mámu?
Proč? Aby mi to rozmluvila?
Já budu policistka!
Proč si neseš kufr?
Protože je stejný blázen jako ty.
Chci být nepředvídatelná.
Kadetky!
Utvořte osm řad po deseti. Pojďte sem. Hned.
- Příbuzní odejdou. - Bůh ti odpusť.
Osm řad po deseti, hned.
Rovnoměrně.
Chci jednu přední řadu. A jednu boční řadu.
Jsem kapitán Octavio Romandía.
Velím ženskému policejnímu útvaru.
Jestli se usmíváte, je to tím, že jste si to dost dobře nepromyslely.
Koukněte na osobu po pravici.
Pozdravte. Pozdravte.
Teď si ji představte, jak leží na zemi.
A je střelená do břicha.
Prosí vás, ať zastavíte krvácení.
Ale vy nemůžete.
Protože už je mrtvá.
Teď běžte vysvětlit její matce, proč je mrtvá její dcera, ne vy.
Pak s tou vinou žijte, až umřete na infarkt.
Myslíte, že je to zábavná práce?
Nechat se zastřelit za mrzký plat.
Myslíte, že si vás doma necení?
To jste ještě nic nezažily.
Ale nemusí to tak být.
Můžete se teď hned vrátit domů.
A říct si, jak jste málem udělaly pěkně hloupé rozhodnutí.
Dám vám chytračkám chvilku na rozmyšlenou.
Říkal jsem, ať je vycvičíš, ty šmejde, ne ať je vyplašíš.
Chcete po mně 16 policajtek za dva týdny?
Ne, Marío. Neodcházej, prosím.
Takhle toho docílím.
Teď když jsme se zbavili odpadu, odeberte se do kasáren.
Začínáme ráno.
Těší mě. María de la Torre.
Ángeles Cruzová.
Proč jsi tady?
Protože se rozbil sporák.
To já jsem tady proto, budeš mě mít za blázna, ale...
Snažím se zachránit manželství.
Tvůj muž je policajt?
Ne, prostě...
A ty máš manžela?
Já mám babičku.
Bydlím s ní, protože mi rodiče zabili při loupeži
v bance, kde pracovali, 3. března 1947.
Proboha, to je mi moc líto.
Proč? Ty jsi je nezabila.
Tebe se ani ptát nebudu, proč tu jsi.
Mám to v krvi. Gabina. Těší mě.
Valentina.
Věřila bys, že už jsme tady? Konečně budeme policajtky.
Nic ve zlým, ale policajty jsem vždycky měla za hajzly.
Tak proč jsi tady?
Abych to změnila.
Přímo hleď.
Vím, že některé z vás pobyt zde berou
jako zapojení do jakéhosi hnutí.
Na nějaký hnutí vám seru!
Jste tu kvůli jedinému.
Cvičit, aby se z vás staly policistky.
Je mi fuk, jestli jste muž, žena nebo palma.
Jméno.
María Elena de la Torre, pane.
Předstupte.
Pohyb.
Promiňte, že jdu pozdě.
Chcete stejné zacházení jako muži?
Opatrně, co si přejete.
Pohov.
Teď!
Makejte, dvacet kliků.
Vydržet, kolena nahoru, boky taky nahoru.
Musíte zesílit. Chcete být policajtky?
Musíte zapomenout, kým jste bývaly.
Musíte si obnovit pleť.
Slyšelas ho.
Obnovíme si tu pleť. Pojď.
Zapomeňte na život venku. Nejste hospodyňky. Nejste matky.
Jste kadetky.
Jedeme!
Pohyb!
Dělejte!
Do toho, Herrerová! Vší silou!
Pardon.
Kadetka María de la Torre.
Pojďte sem, prosím.
Pohyb!
Sem.
Čelem ke kolegyním.
Normálně byste teď šly na večeři.
Ale protože kadetka María de la Torre ráno přišla pozdě,
dlužíte mi ještě deset koleček.
Takže vztyk.
Běžíme! Pohyb!
Dělejte! Běžíme!
Rychle!
Jestli se zas zpozdíš, vytřu s tvým ksichtem podlahu.
Pohyb!
Vztyk! Pohyb!
Profesore.
- Ví se, že travka snižuje míru násilí. - Mluvíte z vlastní zkušenosti?
Sedm situací, kdy je dovoleno použít sílu.
Odvrátit vážné nebezpečí a nebezpečí, které je vážné.
Přemoci odpor těch, kdo vzdorují příkazu policie
vyžadujícímu okamžitou součinnost.
Chránit osoby před vážným a bezprostředním nebezpečím.
To je těch sedm.
Herrerová. Dobře.
Cruzová. Dobře jako vždy. De la Torre, čekal jsem víc.
Camachová, měla jste zůstat doma.
Jedu! Jedu! Pohyb!
Pravá, levá, pravá.
Držte tempo!
Pohyb! Pohyb!
Přerušujeme program kvůli naléhavé zprávě.
Minulou noc naše země utrpěla další zbytečnou ztrátu.
Mrtvé tělo Nory Menéndezové, páté oběti obávaného Tlalpanského svlékače,
bylo nalezeno v bazénu univerzity, kde přes noc pracovala.
Jednadvacetiletá Nora z Cholula, Puebla, přijela do hlavního města
v touze stát se veterinářkou.
Tento sen se nyní rozplynul.
Dcery, sestry a matky jsou brutálně vražděny
zrůdou, která nepřestane, dokud někdo něco neudělá.
Tohle musí přestat.
Obyvatelé města se policie ptají: „Kdy bude tento vrah za mřížemi?“
Doufejme, že to bude dřív, než další žena zaplatí vlastním životem.
Padesát sedm?
- A desetinná čárka? - Pět set sedmdesát.
Kdopak to sem jde?
Tati.
- Stýskalo se vám? - Jak bylo?
- Skvěle. - Děti...
Šly byste nahoru do svého pokoje? Musíme mluvit s tatínkem.
Ano.
- Můžeš sem na chvilku jít? - Ano.
Neposadíš se na pár slov?
Kde je María?
Neutíkejte. Postavte se jí.
- Olé! - Do toho!
Vyvlíkni se, sakra! Dělej, Marío! Vyprosti se!
To dáš, Marío! Do hajzlu!
Dostaň se jí z toho sevření! Koukej na mě! Vyvlíkni se!
Panejo.
Gabino!
Co tu sakra děláš?
Můžeme si promluvit?
- Promluvit? - Jo.
- Ani omylem. Jdeš se mnou. - Herrero. Tady nemáš co dělat.
Romandío, prokaž mi laskavost.
Nepleť se do toho. To moje sestřička tu nemá co dělat.
Co sis jako myslela?
Nemůžete zasáhnout?
Tím bych to ještě zhoršil.
- Prosím, Gerardo. Co nevidět absolvuju. - Ksakru, Gabino!
Nic nechápeš, viď?
Lhala jsi tátovi.
Víš, co udělá, až to zjistí?
Vysvětli mu to. Tebe poslouchá.
Ani náhodou. Jdeme.
Já tu zůstanu.
Důkladně si rozmysli, co děláš.
Zůstanu.
Povíš mu to ty.
Ne já.
Teď jsi sama za sebe.
Kadetky.
Ustupte.
Ani se nepokusil se mnou promluvit.
Cos čekala?
Přišel domů a tys tam nebyla.
Mami, prosím, nebuď na jeho straně. Vždycky děláš totéž.
To on to musí napravit.
Na to bych nespoléhala.
Řekl ti něco?
Ne, obávám se, že až tě přejde tenhle vrtoch...
Vrtoch? Takhle to nazval?
A co je to jiného?
Kadetky. Prosím, posaďte se.
Chci vás uvítat v poslední fázi výcviku.
Poletíme na palubě vojenského letounu rychlostí 200 km v hodině.
Až vystoupáme do tří kilometrů,
vyskočíte.
Budete padat rychlostí zhruba 200 až 430 km v hodině.
Neměj strach.
Statisticky máš stokrát větší šanci udusit se jídlem než umřít při seskoku.
Absolutorium už je skoro vaše.
Zbývá jen krůček.
Kadetky! Pozor!
Být policistou znamená, že když nasazujete uniformu,
zároveň nasazujete vlastní život.
Řada jedna!
Vztyk!
Zaháknout!
Teď!
Pohyb!
Pozice! Skok!
Jedeme!
Řada dvě!
Vztyk!
Zaháknout!
Jedeme!
Skok!
No tak, skočte!
Pohyb!
De la Torre. Skočte!
Ne!
Jaképak ne?
Řekl jsem, ať skočíte!
Ne!
- No tak! Běžte! - Ne!
- Ne! Ne! - Běžte!
Jdeme!
- Skočte! - Nemůžu.
Proč sakra ne?
- Jsem matka. - Jste kadetka, žádná matka!
Ne! Jsem matka!
- Když neskočíte, neprojdete. - To je mi jedno.
- Tak proč jste lezla do letadla? - Nevím.
Ale víte! Proč?
Proč?
Protože tohle není žádný vrtoch!
Tak to kurva dokažte.
Fajn. Tak jo.
Uznávám, že jste mě překvapily.
Jak víte,
program má kapacitu jen 16 kadetek.
To, že jste tady, znamená, že jste uspěly.
Blahopřeju.
Skvěle, moje bojovnice!
Marío.
Hlaste se v jídelně.
Vypadáš překrásně.
Měl jsem přijít dřív.
Nevím, proč jsem nepřišel. Jsem idiot.
Po celou tu dobu jsem hodně přemýšlel.
Došlo mi, že tě nechci ztratit.
Mluvil jsem s Miguelem.
Požádal jsem ho, aby se ujal projektu v Acapulcu.
Už žádné cesty.
Chci...
Chci být s tebou.
A chci ti poděkovat.
Tím, žes udělala tohle všechno,
jsi mi pomohla vidět věci jasně.
Miluju tě.
Hrozně tě miluju.
Pojďme domů. Vezmu ti věci.
Pojď.
Co se děje?
Nejenže jsem jako malá chtěla být policistkou.
Byla jsem posedlá.
Hltala jsem každou knihu, co jsem sehnala.
Nejradši jsem měla ty s detektivem Murrietou.
Na každý přebal jsem kreslila sukni a dlouhé vlasy.
Detektiv María.
Vše jsem odsunula, abych strávila život s tebou.
- A ty ses stejně začal nudit. - Ne.
- Ne, já se nenudil. - Není to jen tvoje chyba.
Já se taky nudila. Sama sebou.
Ale už se nenudím.
Chci absolvovat.
Chci být policistkou.
A co naše rodina?
Zvládnu obojí.
Valentina Camachová Moralesová.
María Camachová de la Torre.
Vidíš to? Policistky.
Neplatí tě za koukání na telku.
Ano, veliteli.
A na závěr bych rád pozval na pódium první dámu naší země.
María Esther Zuno.
Děkuji, Emilio.
Dnes píšeme dějiny.
Počkáš na mě?
Ne, už tak mám zpoždění a vždycky říkáš, ať chodím včas.
Kéž bys mi řekla, kam přijdeš pozdě. Tohle město je nebezpečné.
Paolo.
Ženy, nechápejte to nesprávně.
Udržet toto město v bezpečí je nebezpečné.
Najdou se tací, kteří nás budou chtít zastavit.
Ublížit nám.
Ale jsem si jistá,
že ženy, které si vysloužily tento odznak,
jsou ty nejlepší, jež v tomto městě máme.
A lidem, kteří nás tu nechtějí, říkám:
„Je načase si to přiznat. Časy se mění.“
Vítejte v policejním sboru města Mexika.
VĚNOVÁNO PAMÁTCE LYNN FAINCHTEIN
ŽENY V MODRÉM
Příště uvidíte...
Tam venku reprezentujete policejní sbor hlavního města.
Pořád se usmívejte. Předveďte mi to.
Chci nahlásit pohřešovanou.
Ale včera jste ji viděla, ne?
Odpoledne jsme v parku našli tělo.
Nemůžete nikoho vyslýchat. Nejste detektiv.
ŽENY V MODRÉM
Překlad titulků: Jiří Sailer