VALÓS ESEMÉNYEK ALAPJÁN
Nem kell a virágod!
Nem kell az üveged, sem a kendőd!
- Ráfázol! - Mire?
Ki fognak rúgni. Mit képzelsz?
Láttad volna az arcát, amikor La Doña pofon vágta!
Hagyjál már a hülyeségeiddel!
Nem hülyeség, Doña Rosario. Hanem színészkedés.
Na! Szerinted belőlem lehet színésznő?
Feszítsd ki az anyagot, lányom!
Húzd erősebben!
Különben Don Félix le fog csapni.
Ezek a gépek többet érnek a rongyos életednél!
Nézz rám!
Félsz tőlem, drágaságom?
Én voltam.
Hát jó!
Öt óra pluszmunka, fizetést nem kapsz. Megértetted?
Igen, uram.
MEXIKÓVÁROS, 1971
Jó estét!
Hahó!
Takarítás!
A Tlalpani Vetkőztető újra lecsapott.
A legutóbbi, negyedik áldozata a 24 éves Lucía Martínez.
A városban a nők félnek elhagyni otthonaikat,
és követelik, hogy a rendőrség állítsa meg végre ezt a...
- Miért hívják Vetkőztetőnek? - ...gyilkost.
Mert leveszi az áldozatok ruháját, miután megölte őket.
Ne ijesztgesd az öcséd!
Nem ijedtem meg.
Gyertek!
Mindjárt lejön.
Egy, két, és...
Három!
Három halott nőtársunk!
És semmit sem csináltak!
Tegnap este meghalt még egy!
Hányan haljanak még meg, hogy történjen valami? Hányan?
Ha nem oszolnak szét, a börtönben töltik az éjszakát.
Leszarom!
Az egész életünket ott töltjük!
Kész?
Mehet!
TUDOMÁNYTÖRTÉNET
SZENT BIBLIA KONKORDANCIÁVAL
Nem hagyjuk! Összefogunk!
VETKŐZTETŐ
Ez az, Göndörke!
Legyőzött a hugicád!
Így! Helyes, helyes.
Igen. Erről van szó! Nagyon helyes!
Mi ez a lárma? Dologra!
Igenis.
- Segíts édesanyádnak, drágám! - Jó.
Ügyes vagy, Göndörke!
Szép volt!
Gabina!
- Édesem, segíts, kérlek! - Jövök!
Meg se próbáld!
Megint besült a tűzhely.
Ki kéne hívni az embert.
Inkább új tűzhely kéne.
Arra nincs pénzünk.
Három éve dolgozol ugyanott, és még nem kaptál fizetésemelést.
Miért nem kérsz?
Bravó!
- Köszönöm. - Boldog szülinapot, apa!
Mennem kell.
- Hogy? Elmész? - Megbeszélésem lesz.
Indulnom kell.
Nem láttad a mandzsettagombomat? Igen, az aranyat. Nem láttad?
Az irodában hagytad múlt héten.
Nem tudnál maradni?
Nem tudok. Megbeszélésem lesz. A vacsorán találkozunk.
El kell mennem Acapulcóba, de csak pár napra.
- Micsoda? Megint? - Igen, muszáj.
Az ügyfél hívott, én vagyok az építész. Ez van.
- Szia! - Boldog szülinapot!
Ki kér tortát?
Nagyapád, isten nyugosztalja,
mindig azt mondta, hogy jobb többet dolgozni, mint semmit.
És az asztalánál érte a szívroham 41 évesen.
Hát, de legalább jól éltünk.
Nem tudom, mi legyen, anya. Szinte mindennap későn ér haza.
És az acapulcói hotel miatt már a hétvégén sincs velünk.
- Hiányzik. - Édesem, ne mártírkodj! Nem túl elegáns.
Kihűlt a kávé.
Nem mártírkodok, anya.
Csak szeretném többször látni.
Ha ennyit dolgozik, azt érted teszi.
Te mindennap itthon lehetsz a gyerekekkel.
Ő meg csak az irodában csücsül.
Még a születésnapján is.
Itt maradsz a gyerekekkel, ha hazaérnek a suliból?
Persze, hogyne.
Fizetésemelést kérek.
- Itt van Paco Pacorro... - Olyan itt nincs.
Ő a legviccesebb figura.
Most pedig, hölgyeim, asszonyaim, következzék a nagy meglepetés!
Ma különleges vendéget köszönthetek körünkben, Don Emilio Escobedót.
Don Emiliót nemrég maga az elnök nevezte ki
a mexikóvárosi rendőrség élére.
Kérem, tapsolják meg!
Dögöljön meg a rendőrség!
Hé, még csak most kezdtünk bele!
Hogy mondja?
Bizony, dögöljön meg a rendőrség!
Így van, dögöljenek meg!
Hallom önöket. Ne higgyék, hogy nem!
Ne higgyék, hogy nem érdemeljük meg a dühöt!
De már nem 1968 van. Hanem 1971. Új évtizedet írunk.
Új kormányunk, új rendőrségi karunk van.
És én nem a levegőbe beszélek. Nem. Mindenkinek bebizonyítom.
Itt és most kijelentem, hogy gondolnunk kell a jövőre.
El kell döntenünk, milyenek legyünk. Egy nyitottabb rendőrség.
Egy befogadóbb szervezet.
Értem, de hogyan?
Hogyan éri el, hogy nyitottabb, befogadóbb legyen?
Megnyitjuk az ajtót
azon nők előtt, akik csatlakozni akarnak a mexikóvárosi rendőrséghez.
Bizony, hölgyek, urak!
Rendőrnőink lesznek. Jól hallották.
De gondolom, számos hölgy, asszony, aki most minket néz,
azt kérdezi:
„Miért? Miért most?”
Azért, mert egy gyilkos terrorizálja Mexikóvárost, elnök úr.
Ennek mi köze a rendőrnőkhöz, Emilio?
Mert ez megragadta a média figyelmét.
Ha erről beszélnek, akkor kevesebbet foglalkoznak önnel.
Mert nem tettünk meg egy fontos lépést,
amióta szavazati jogot kaptak a nők.
És ma...
Ma bepótoljuk ezt.
Tessék!
Hadd csámcsogjanak valami máson!
Nem tetszik ez nekem.
És ha azt mondanánk...
hogy a nők...
Hogy a nők szuperhősök?
Nem áldozatok.
Újjá kell éleszteni a Vetkőztetőről szóló cikkeket!
Hasznát venné a kormányzat.
Közben méltóságot ajánlunk a félelemben élő nőknek,
ami segítene az országon.
Nekem tetszik.
Hadd kérdezzem meg! Bocsánat, de ki kell mondanom!
A Vetkőztető szabadon kószál.
Nem félnek, hogy így még több nő kerülne veszélybe,
a jelvényük ellenére is?
Ezt fogja mondani...
Nem.
Ellátjuk őket a megfelelő eszközökkel,
hogy megvédhessék magukat az értékes szolgálatuk közben.
Fegyveres nők?
Csak a feleséged meg ne hallja!
Fogytán az időnk. Most...
Szerinted ott jobban fizetnek?
Igen, biztosan.
Nézd, mekkora felhajtás van körülötte!
Lassan letelik az időnk. De hölgyeim, asszonyok, kisasszonyok,
Escobedo főkapitány kérdése áll!
Készen állnak a változásra?
Készen állnak szabadjára engedni az önökben rejlő rendőrnőt?
Szerelmem?
Boldog szülinapot...
Mi a baj, Salva?
Mi kell? A fürdőszoba.
El kell döntened,
hogy itt legyen-e, vagy ott.
Mert a fürdőszoba... Nézd meg, van-e másik az emeleten,
hogy van-e hely neki, van-e ablak, vagy nincs.
Halló!
Hát szia! De jó hallani a szép hangodat!
Tudod, hogy szeretném, de nem lehet.
Nem buta. Gyanakodni fog.
Pár nap, és együtt leszünk a parton, ahol azt csinálunk, amit szeretnénk.
Én is.
Most le kell tennem.
Az új hoteled tervei.
- Rendben. - Megnézzük most?
Nézzük! Hívd ide Marcót!
Sok munkánk lesz. Legalább két-három órányi.
Úgy tűnik, kilenc hét múlva nagyszülők lesztek.
- Kilenc hét? - Igen!
Apa! Apa!
Igen, édesem?
A főkapitány bejelentette, hogy nők is lehetnek...
Nem.
- De apa... - Nem.
- Apa, hadd f... - Nem.
Gabina! Apa azt mondta: „Nem.” Engedd el!
Szerintem jó zsaru lenne.
Te inkább ne mondj semmit!
Tudtad, hogy most ölt meg egy korodbeli lányt?
Apa, én megvédhetem őket.
- Készen állok. Gyerekkorom óta... - Vagy te is a sorsukra jutsz.
Miért lehet mindenki rendőr rajtam kívül?
Mert neked anyád mellett a helyed. Nem az utcán!
- Kérsz még? - Elég volt!
A tehén. A tehén. Van tehén is?
Bumm, bumm, bumm, bumm!
Észre sem vette, hogy leesett.
Édesem, nyolc órát beszéltünk meg. Mi a baj?
Azt hittem, nem hazudunk egymásnak, te mocsadék!
Mondjad csak!
Hallgatlak! Légy férfi, mondd, ki az a nő,
és hogy miért fontosabb a családodnál az a ribanc!
Mi az, szerelmem?
Anyánál voltam.
Szép estét, drágáim!
- Szia, María! - María!
És Valentina?
Valentina? Tényleg azt hitted, hogy eljön?
Rendeljünk valamit!
- Igen, légyszi! - Éhen halok! Ma van a szülinapom.
A hagymalevest ajánlom.
- Én azt rendelek. - Igen?
Bort, legyen szíves!
Á! Kérlek!
Tehát a békalány ránéz a békára...
Egészség!
Egymás szemébe! Egymás szemébe nézünk!
Van egy kérdésem.
Ezek a nők megállíthatnak egy tolvajt? Vagy egy Vetkőztetőhöz hasonló gyilkost?
Nyilván nem.
Még ha rendőrök is?
De nem akarok szexista lenni, mert nem vagyok az.
Támogatom... az egészet. Igaz, szerelmem?
De ez biológiai kérdés. Más az izomtömegük... ők gyengébbek.
Ugye? Egyértelmű.
A lényeg, hogy különbözünk.
Milyen nő hagyná ott a családját az utcáért?
- Egyetértek. - Már így is van elég nő az utcákon.
Honnan tudod?
Mindennap látom a vörös lámpás negyedet.
Halljátok? Piszkos a fantáziája.
Rendőrnő nem lehet akárkiből.
- Így van. - Nem igaz, drágám?
Gondolom.
Érdekesség, ezt biztos nem tudtátok.
María, amikor kicsi volt, nyomozó akart lenni.
Apukád mesélte. Állandóan detektívregényeket olvasott.
Az már rég volt.
- Én állatorvos akartam lenni. - Tűzoltó.
Én mindig is anya akartam lenni.
Én? Fangio. Forma–1-es.
Már értem, miért vezetsz így.
Nyilván nem lett belőle nyomozó,
de még mindig olvas detektívregényeket.
Minden héten mást.
Hé! El tudod képzelni Maríát zsaruként?
Nem.
És te magadat állatorvosként?
Nem!
Én megadnám magam, csak hogy megbilincselj.
Egészség!
Többször nem hozlak ki, ha továbbra is hívogatsz.
Mi? Miért?
Mert egy éve szakítottunk.
Csak akkor hívsz, ha baj van.
Nem csak akkor.
- De igen, Valentina. - Dehogy!
- De. - Nem kényszerből jöttél.
Vale! Látod, hová jutottál!
Én legalább küzdök.
- Én is. - Nem.
De, az asztalnál ülve. Az írógépem a kardom.
Komolyan, Vale, figyelj! Ne nevess!
Vége van. Már nem vagyunk együtt.
Találtam mást.
Az írógéped a kardod?
- Az istenért! - Ne...
Tudtam, hogy kinevetsz miatta.
A „pisztolyt” még megérteném...
- De pont „kard”? Komolyan? - Miért lovagolsz ezen?
- Szerelmes vagyok. - Igen, értettem.
Valaki másba...
Ha ennyire szerelmes vagy másba,
akivel nem a düh jelenti a szenvedélyt,
akkor most miért jöttél el értem a börtönbe?
Lucas?
Igazad van.
Köszönöm.
Szia, hugi!
- Tessék! - A mindennapi kenyerünk. Nézzük!
Zöld szósz, fekete szósz.
Köszönöm.
Szívesen.
Kell a többi áldozat boncolási jegyzőkönyve!
ÁLDOZAT #2 ÁLDOZAT #3
Tedd le, és menj el!
Valahogy csak meg lehet győzni!
Az apámról van szó.
De tudod, hogy nekem menne.
Nem az a baj. Te is tudod.
- Szerinted nekem volt választásom? - Akkor sem fair.
Figyelj, Göndörke!
Ha az apám látná, mire vagy képes...
Ha látna téged egyenruhában, ki tudja?
De nem fog megtörténni.
Engedd el, Göndörke!
Olyan fura voltál a vacsorán!
Nehéz napom volt.
Igen?
Miért volt nehéz?
Nehéz volt, mert...
Anya, bejöhetünk?
- Nem. - De, bejöhettek.
- Nos... - Csiki!
Ne! Na, mi van itt?
Olvasol egy mesét?
Egyet? Inkább 14-et.
- Jó, de én választok. - Múlt héten is te választottál.
- Nyomás! - Most én jövök.
Miért volt nehéz?
Semmiség. Menj be a gyerekekhez!
Halló!
A húgod.
Köszönöm szépen.
Ma volt a születésnapja. Tudtad?
Igen, biztos csodás szülinapja volt nélkülem.
Ő fizette az óvadékodat.
Hálával tartozol.
Hálás vagyok, és már van tervem, hogyan fizessem vissza.
De neked hiába mondom.
Meg amúgy is vissza kell menned a tökéletes kis világodba...
Ha van időd,
megihatnánk valamit.
Valamit? Mármint... egy italt?
Igen, talán.
Csak ön után!
Köszönjük.
- Na, mi van? - Semmi.
Csak már régen beszéltünk.
Mesélj, mi a nagy terved!
Rendőrnő leszek.
Na persze!
De igen!
- Dehogy! - De igen!
- De te utálod a zsarukat. Mi ez az egész? - Mindenki utálja őket, de ez más.
Miben más?
Más, mert bevált a tüntetés, María.
Itt a lehetőség, hogy a másik oldalon harcolhassunk.
Felejtsd el! Ez őrültség!
Meg veszélyes is.
A nagy változás mindig veszélyes.
Amúgy meg semmi sem fog történni, ha otthon ülsz és teázgatsz.
Nem csak azt csinálom.
Még nem vagyok detektív.
De ezt már tudom: ha itt vagy, az azért van, mert valami baj van,
amit az ítélkező barátaidnak nem mondhatsz el.
Mennem kell.
Na!
María, mi történt?
Megcsal.
Rohadék!
- A kurva anyját! - Halkabban!
Hogyan jöttél rá?
Úgysem hinnéd el!
Letagadta. Az a pöcs!
María, beszélned kell vele!
És ha elhagy azért a nőért?
Nem akarom, hogy a gyerekek apa nélkül nőjenek fel.
Hidd el, többre becsülnének egy anyát, aki kiáll magáért!
Nem, ők teljes családot akarnak!
Hazugság árán is?
Szeretem őt, Val.
Nem akarom elveszíteni.
Az a baj, hogy túl kiszámítható vagy.
Tudod, mire van szüksége?
Meg kéne látnia egy napig, milyen lenne az élete nélküled!
Eressz el!
Mondom, hagyj békén!
Őrök!
Gyerünk! Kifelé, rohadék!
Nyugi már, seggfej!
Vissza se gyere!
Megérdemelte.
Octavio Romandía, ugye?
Tizennyolc év a rendőrségnél.
Három bátorsági érdemrend. Harminchét megoldott ügy.
És 132 bűnöző rácsok mögött.
De... ott a 16 parancsmegtagadásért járó figyelmeztetés.
És határozatlan időre felfüggesztették, mert eltörte a főkapitány orrát.
Ki a faszom maga?
Én vagyok az új rendőrfőnök, és megtartanám az orromat.
Jelenleg egy rendőrnőknek szóló programon dolgozunk.
Azt akarom, hogy maga legyen a kapitányuk.
Hányan küldték el a fenébe?
- Számít az? - Hányan?
Mindenki.
Maga nem rendőr.
Nem.
Az elnök kampányfőnöke voltam.
- Reklámszakember. - Mondjuk!
Na, idefigyeljen, reklámos!
A mexikói rendőrségnek túl sok vér tapad a kezéhez,
ezt se maga, se más nem tudja megváltoztatni.
Az lehet, Romandía kapitány.
De maga az egyetlen, aki nem azért utasított el,
mert nőkkel dolgozik a projekt.
Holnap kilenckor kezdünk, ha esetleg meggondolná magát.
- Szerelmem! - Mi az?
Tudod, miért viselkedtem furcsán?
Miért?
Mert hiányzol.
Gondolkoztam.
Tedd le egy kicsit! Gyere! Ülj le!
Miért nem kéred meg az egyik építészedet, hogy ő menjen Acapulcóba?
Addig mi ketten...
Nézz rám!
Addig kiveszünk egy szobát abban a kis hotelben, ahol eljegyeztél.
Tudod, hogy nem lehet.
- Nem lehet. - Szükségünk van erre.
Drágám, a házasságunkért.
A házasságunknak az kell, hogy ne rúgjanak ki.
Egy hét múlva jövök, utána bármit kérhetsz.
Drágám, én nem értem, mi ez az egész.
Hagytam egy listát a konyhában, anya.
Mar kedden és csütörtökön táncra jár. Alex szerdán focizik.
Mindkettő közel van. Vidd el, aztán hozd el őket!
Te megőrültél!
A húgodból még kinézem ezt, de belőled?
Megcsalt, anya.
És azért ment Acapulcóba, hogy újból megcsaljon.
És az a megoldás, hogy elhagyod a családodat?
Hibázott. Minden férfi hibázik.
- Tényleg? - Igen.
- Apa is hibázott? - Ugyan már, lányom!
Apád nem. Mások.
Nem várom el, hogy megérts.
De nem hagyom el a családomat.
Hanem megmentem.
De ennek mi köze van hozzá?
Nem tudom, anya.
Csak azt tudom, hogy nem leszek otthon, amikor hazajön.
Akkor menj el vakációzni!
De hogy itt dolgozz?
Annyira megalázó!
Nem. Elég volt! Tessék!
Úgy bánok velük, mint a többi kadéttal.
Nem is várok mást.
- Ha nem bírják, elmehetnek. - Nagyon helyes.
- Bármi más? - Van.
Amint vége a színjátéknak, és mindenkit hazaküldenek,
- én maradok. Nyomozóként. - Rendben.
Utánam!
Az „I”-től „M”-ig kérjük, sorakozzanak!
A rokonok ne! Csak a kadétok!
A regisztráció az udvaron történik!
Álljanak sorba!
Elnézést!
Jó reggelt!
Név, életkor?
Gabina Herrera Martínez Vázquez, 25.
Ezt töltse ki, kérem!
Köszönöm.
Hé, tűnj már előlem!
Név, életkor?
Carrión Galindo Romina. Harminchét.
Most szórakozol? Elhoztad anyát?
Miért? Hogy lebeszéljetek róla?
Rendőrnő leszek, megmondtam!
Miért van nálad bőrönd?
Mert ő is olyan bolond, mint te.
Mert kiszámíthatatlan akarok lenni.
Kadétok!
Sorakozó tízesével, nyolc sorba! Ide! Azonnal!
- A rokonok elmehetnek. - Isten irgalmazzon!
Tízesével, nyolc sorba! Gyerünk!
Egyenlő távolságra!
Egységes első sort kérek! Egy sorba!
Octavio Romandía kapitány vagyok.
Én vezetem a női részleget.
Ha mosolyogtok,
az azt jelenti, hogy még nem tudjátok, mi vár rátok.
Nézzetek jobbra!
Üdvözöljétek a mellettetek állót!
Most képzeljétek el a földön!
A belében egy golyóval.
Könyörög, hogy állítsátok el a vérzést.
De nem tudjátok.
Mert már meghalt.
Most odamentek az anyjához, ti meg közben életben maradtatok.
Aztán addig gyötör a bűntudat, amíg szívrohamot nem kaptok.
Na, elég szórakoztató munka?
A szar a fizetés fejében még hasba is lőnek.
Azt hiszitek, otthon nem becsülnek meg?
Most majd meglátjátok!
De nem kell így lennie.
Most azonnal hazamehettek.
Elgondolkozhattok, hogy majdnem hoztatok egy hülye döntést.
Az okosak még most átgondolhatják.
Azt mondtam, képezze ki, ne ijesztgesse őket!
Akar 16 rendőrt két hét alatt?
Ne, María! Ne... Ne menj el, kérlek!
Akkor ez lesz!
Na, lemorzsolódott a bagázs! Mindenki be az alvókörletbe!
Reggel kezdünk.
Örvendek. María de la Torre.
Ángeles Cruz.
Te miért vagy itt?
Mert elromlott a tűzhely.
Hát, én azért vagyok itt, és most biztos őrültnek nézel, mert...
meg akarom menteni a házasságomat.
A férjed rendőr?
Nem, nem, mármint...
Neked van férjed?
Nagyanyám van.
Azért élek vele, mert a szüleimet megölték egy bankrablás során,
a munkahelyükön, 1947. március harmadikán.
Te jó ég, sajnálom!
Miért? Nem te ölted meg őket.
Tőled meg sem kérdezem, miért vagy itt.
A véremben van. Gabina. Nagyon örvendek.
Valentina.
El sem hiszem, hogy itt vagyunk! Végre rendőrök leszünk!
Már nem azért, de én mindig is seggfejnek néztem a zsarukat.
Akkor miért vagy itt?
Hogy ez megváltozzon.
Szemeket előre!
Tudom, néhányan azt hiszitek...
hogy most valami mozgalom részei vagytok.
Én leszarom a mozgalmatokat!
Egy dolog miatt vagytok itt.
A rendőrtiszti kiképzés miatt.
Tőlem lehettek férfiak, nők, akár még kurva pálmafák is.
Nevet!
María Elena de la Torre, uram.
Előre!
Mozgás!
Elnézést a késésért!
Akarjátok, hogy férfiként bánjanak veletek?
Na, majd meglátjátok, milyen az!
Pihenj! Most!
Gyerünk, 20 fekvőtámasz!
Kar egyenes, térdet, csípőt megemel!
Meg kell erősödnötök! Rendőrök akartok lenni?
El kell engednetek az eddigi éneteket.
Új bőrbe kell bújnotok.
Hallottad.
Bújjunk bele abba a bőrbe! Gyere!
A kinti életet felejtsétek el!
Itt nem háziasszonyok és anyák vagytok.
Hanem kadétok.
Gyerünk! Tempó!
Tempó!
Gyerünk!
Gyerünk, Herrera! Erősen!
Kapaszkodj!
Elnézést!
María de la Torre kadét!
Gyere ide, légy szíves!
Gyerünk!
Ide!
A kolleginákkal szembe!
Normál esetben most mennétek vacsorázni.
De mivel María de la Torre kadét elkésett ma reggel...
még tíz kört fogtok futni.
Gyerünk, felállni!
Futás! Induljatok!
Egy-kettő! Futás! Tempó!
Ha megint elkésel, a sminkeddel fogom feltörölni a padlót. Világos?
Gyerünk!
Fel! Fel! Fel! Fel! Egy-kettő!
Professzor!
Közismert tény: a fű csökkenti az erőszakos bűncselekmények számát.
Ezt tapasztalatból mondja?
Az erő alkalmazása hét esetben megengedett:
A komoly veszély elhárításakor... egy veszély esetén, ami komoly.
Olyan parancsmegtagadás esetén...
ami azonnali beavatkozást igényel.
A komoly és azonnali veszély kivédésekor.
Ez a hét eset.
Herrera! Remek.
Cruz! Mindig ügyes.
De la Torre, többet vártam.
Camacho, maga minek van itt?
Gyerünk! Gyerünk! Gyerünk! Gyerünk! Nyomás!
Jobb, bal, jobb!
Sorban! Sorban!
Gyerünk! Gyerünk! Gyerünk!
Rendkívüli hírrel jelentkezünk.
Tegnap este újabb áldozatnak kellett meghalnia feleslegesen.
Nora Menéndez holttestét,
a Tlalpani Vetkőztető ötödik áldozatát
éjszaka találták meg az egyetem medencéjében, ahol dolgozott.
A 21 éves Nora a pueblai Cholulából azért jött Mexikóvárosba,
hogy állatorvos lehessen.
Már sosem teljesítheti be az álmát.
Lányokat, lánytestvéreket és anyákat öl meg brutális módon
egy olyan szörnyeteg, aki nem áll le, amíg nem történik valami.
Ennek véget kell vetni.
A családok azt kérdezik a rendőrségtől:
„Mikor kerül börtönbe ez a gyilkos?”
Reméljük, még azelőtt, hogy újabb nő fizet az életével!
Ötvenhét?
És a tizedesvessző?
Ötszázhetven.
Na, ki van itt?
Apa!
- Hiányoztam? - Hogy ment?
- Remekül. - Gyerekek...
Felmennétek a szobátokba?
Beszélnünk kell az apátokkal.
Igen.
- Idejönnél egy kicsit? - Igen.
Leülnél egy percre?
María hol van?
Nem futunk el! Küzdj meg vele!
- Olé! - Gyerünk!
Szabadítsd ki magad!
Gyerünk, María! Ne hagyd magad!
Meg tudod csinálni, María! Gyerünk, a fenébe!
Szabadulj ki! Nézz rám! Szabadulj ki! Nézz rám! Szabadulj ki!
Ezt nevezem!
Gabina!
Te mi a francot csinálsz itt?
Légyszi, beszélhetnénk?
- Beszélni? - Igen.
Ki van zárva. Velem jössz.
Herrera!
Te nem lehetsz itt!
Figyelj, Romandía! Tegyél meg valamit!
Maradj ki ebből! A kishúgom az, akinek nem kéne itt lennie.
Mi a fenét gondoltál?
Nem tehetsz valamit?
Csak rontanék a helyzeten.
Kérlek, Gerardo! Mindjárt vége a kiképzésnek!
Az istenért, Gabina!
Nem érted.
Hazudtál apának.
Tudod, mi lesz, ha rájön?
Megmagyarázod neki. Rád hallgat.
Kizárt. Indulunk.
Én maradok.
Jól gondold meg, Gaba!
Maradok.
Akkor te mondod el neki.
Én nem fogom.
Csak magadra számíthatsz.
Kadétok!
El az utamból!
Még csak fel sem hív.
Mit vártál?
Hazament, te meg nem voltál otthon.
Anya, kérlek, ne az ő pártját fogd! Mindig ezt csinálod!
Most hozza ő helyre a dolgot!
Szerintem ezt inkább ne várd!
Mondott valamit?
Nem. Én attól félek, ha végeztél ezzel a bolondsággal...
Bolondság? Így nevezte?
Mert nem az?
Kadétok! Üljetek le!
Köszöntelek titeket a kiképzés utolsó szakaszában.
Felszállunk egy katonai géppel, ami 200 kilométer per órával fog menni.
Amikor elérjük a 3000 métert,
kiugrotok.
Majd 200 és 430 kilométer per óra közti sebességgel fogtok zuhanni.
Ne félj!
Statisztikailag 100-szor nagyobb az esély a fulladásra,
mint az ejtőernyős halálra.
Már nincs sok hátra a kiképzésből.
Csupán egy apró lépés.
Kadétok! Figyelem!
A rendőri lét azt jelenti, hogy amikor egyenruhában vagytok,
a sorsra bízzátok az életeteket.
Első sor!
Felállni!
Köteleket felkapcsolni!
Most!
Mehet!
Pozíció! Ugrás!
Mehet!
Második sor!
Felállni!
Köteleket felkapcsolni!
Indulás!
Ugorj!
Gyerünk, ugorj!
Tovább!
De la Torre! Ugorj!
Nem!
Mi az, hogy „nem”?
Azt mondtam, ugorj!
Nem!
- Gyerünk, nyomás! - Nem!
- Nem, nem! Nem! - Rajta!
Nyomás! Na!
- Ugorj! - Nem! Nem bírok!
Mi a faszért nem?
Mert én anya vagyok.
Kadét vagy, nem anya!
Nem! Én anya vagyok!
- Ha nem ugrasz, nem kapsz diplomát! - Nem érdekel!
Akkor minek szálltál fel a repülőre?
Nem tudom!
Dehogynem tudod! Miért?
Miért?
Mert ez nem csak bolondság!
Akkor bizonyítsd is be!
Jó. Jó. Rendben. Jó.
Bevallom, nagyon megleptetek.
Mint tudjátok,
a programban csak 16 kadétnak van hely.
Tehát akik itt vannak,
azok bejutottak.
Gratulálok!
Ez az, amazonok!
María!
Menj a kantinba!
Gyönyörű vagy.
Hamarabb kellett volna jönnöm.
Nem tudom, miért nem jöttem. Idióta vagyok.
Most volt időm átgondolni sok mindent.
Rájöttem, hogy nem akarlak elveszíteni.
Beszéltem Miguellel.
Megkértem, hogy vegye át az Acapulco-projektet.
Nincs több utazgatás.
Én...
Én veled akarok lenni.
És köszönetet is mondok.
Mert ezzel elérted,
hogy tisztábban lássak.
Szeretlek.
Nagyon szeretlek.
Menjünk haza! Hozom a holmidat.
Gyere!
Mi a baj?
Kis koromban nem csak érdekelt a nyomozói munka.
A megszállottja voltam.
Minden könyvet elolvastam, amit tudtam.
A Murrieta nyomozóról szóló regények voltak a kedvenceim.
Minden borítóra szoknyát és hosszú hajat rajzoltam.
María nyomozó.
Mindezt eldobtam, hogy veled lehessek.
- Te mégis meguntál. - Nem.
- Nem untalak meg. - Nem a te hibád.
Én is untam. Saját magamat.
De most már nem.
Oklevelet akarok.
Rendőrnő akarok lenni.
És a családod?
Rendőr és anya is lehetek.
Valentina Camacho Morales!
María Camacho de la Torre!
Látod ezt? Rendőrnők.
Nem azért fizetnek, hogy tévézz!
Igenis, parancsnok.
És végül
szeretném a színpadra szólítani hazánk első számú asszonyát,
María Esther Zunót!
Köszönöm, Emilio!
Ma történelmet írunk.
DON SOLARES KÁVÉZÓ
Megvársz?
Nem, késésben vagyok. Te mondod mindig, hogy legyek pontosabb.
Bárcsak elmondanád, hová sietsz!
Veszélyes ez a város.
Paola!
Hölgyeim, félreértés ne essék!
A rendőri munka igen veszélyes.
Lesznek olyanok, akik meg akarnak állítani minket.
Akik bántani akarnak.
De biztos vagyok benne...
hogy azok a nők, akik ma kiérdemelték a jelvényüket,
ők a város legjobbjai!
Üzenem azoknak, akik szerint itt nincs helyünk:
„Be kell látni, hogy változnak az idők!”
Köszöntöm önöket a Mexikóvárosi Rendőrségben!
LYNN FAINCHTEIN EMLÉKÉRE
A KÉKEK
A következő részben...
Mostantól a városi rendőrséget képviselik.
Tessék mosolyogni! Hadd lássam!
Bejelenteném a húgom eltűnését.
Dehát tegnap látta, nem?
Ma délután találtunk egy holttestet.
Nem hallgathatsz ki embereket. Nem vagy nyomozó.
A KÉKEK
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra