אנחנו נמצאים כאן בפארק סנטיאגו,
כדי לגלות איך מרגישים האנשים.
איך הם קיבלו את החדשות שהמשטרה תפסה סוף כל סוף את המפשיט.
אני מרגישה רגועה מאוד כי אני יכולה להיות בחוץ בשעה מאוחרת שוב, תודה לאל.
הוא נתפס הודות לתפילות שלנו.
- אני חושבת… - אני רוצה לדעת
למה הוא לא נתפס עד כה?
כשוטרת, את ודאי מרוצה כפליים
שהמפשיט נתפס סוף כל סוף.
כל האזרחים יכולים להרגיש בטוחים יותר כשהם הולכים ברחוב.
זה קרקס תקשורתי, אדוני.
הממשל מנסה להסיח את דעתנו
מהנושאים החשובים באמת במדינה הזו.
בשם כל הקורבנות, ברכותיי.
אם נמשיך כך, נזרוק הרבה משוגעים אל מאחורי הסורגים.
אני שמחה שאני כבר לא צריכה להיזהר כל כך בלילות.
הוא לא עמד למשפט.
המפשיט החליט להתאבד.
כן, אני יודעת, אבל…
האם הוא באמת היה המפשיט?
הגיע הזמן. אני מרוצה מאוד. איזה יופי.
סוף כל סוף יש לנו שקט בשכונה.
אימא, נשיקות רבות כל הדרך לטמאוליפס!
עלינו להתפלל למענו.
יש לי שלוש בנות ולא הייתי רוצה שיקרה להן משהו רע.
הגיע הזמן שהמשטרה תעשה משהו כמו שצריך.
ואם הוא לא עשה את זה?
גברתי, מה את עושה? את מנסה להפחיד את הצופים?
זו אמורה להיות כתבה מעוררת השראה.
- בוא נלך. - אני מצטערת.
- מה? - היית יכולה לחייך יותר.
לא? יותר נחישות?
אתן יודעות שאני צודקת.
למה אתן עומדות כאן סתם כך? בואו נצא לסיורים שלנו.
הכול יהיה בסדר. אוציא אותך מכאן.
מריה!
"WOMEN IN BLUE"
- המפשיט נתפס! -
למה עשית להן את זה, טיטו?
תביט היטב כי אתה תשלם על כך, יא מזדיין!
תראה מה עשית, בן זונה!
נבהלתי.
מה קרה?
שום דבר, אני לא יודעת מה קורה לי.
לא ישנתי היטב אמש.
הלו?
סניור קאבוס. איזו הפתעה נחמדה.
לא, אתה לא מפריע. כן, הוא כאן. אתן לך אותו.
יום טוב.
יום טוב, סניור קאבוס. מה שלומך?
אני בסדר. תודה.
הערב ב-20:00. מושלם.
תודה רבה. להתראות.
נו?
- אנחנו מוזמנים לארוחת ערב. - לארוחת ערב?
כן, את ואני, אשתו והוא וזהו…
בבית שלהם.
את חושבת ש…
- ודאי, יקירי. - לא, לא, לא.
- ברכותיי! - לא, בבקשה.
- כמה מרגש! - לא, לא!
בואי לא נחגוג עדיין.
אנחנו לא יודעים. כלומר…
אחרי שוויתרתי על אקפולקו חשבתי…
אהובי, שמע, זה שלך. אני בטוחה.
- אנחנו לא יודעים עדיין. - מה שלך? אני לא מבין.
אבא יזכה בקידום שמגיע לו בהחלט.
אנחנו לא יודעים זאת.
ואני חושבת שמגיע לו חיבוק.
ברכותיי, אבא.
- כן, אהובי. - טוב…
אני בטוח שתזכה בקידום.
היי, אימא.
זה אומר שלא תצטרכי להמשיך לעבוד?
לא, מתוק. לא, אני אמשיך לעבוד.
- אלכס! - אלכס!
טוב, שבי.
- אז קבענו, כן? - כן, אהובי.
עלינו להיות שם ב-20:00.
- אסור לנו לאחר. - כן, ודאי.
שלום. שמי מריה דה לה טורה. נעים מאוד.
כן, נוכל לצאת לארוחת ערב מיד.
אנחלס, ארוחת בוקר!
- איך בעבודה? - ישלמו לי ביום שישי.
זה לא מה ששאלתי.
מה שלום החברות שלך?
אני לא בטוחה שהן חברות שלי, סבתא. הן עמיתות שלי.
יש שם גברים?
- כלומר, במשטרה? - כן, רבים. רובם גברים.
מישהו מהם מוצא חן בעינייך? כבן זוג או משהו.
כדי שלא תהיי לבד.
אני לא לבד. אני איתך.
כן, אבל סבתא זקנה היא לא כמו
גבר שהולך לצדך.
שמארח לך חברה.
אני צריכה ללכת.
אנחלס?
כן?
היית רוצה בן זוג?
כן.
מאוד.
מתי התעוררת?
לפני זמן מה.
ניקית כאן?
ולנטינה, אף אחד לא אוהב בלגן.
כן, אבל זה הבלגן שלי. אז בפעם הבאה תשאלי אותי, בסדר?
ברגע שאבא שלי יתגבר על זה, אפסיק להפריע לך.
אבא שלך לא נראה טיפוס שמתגבר על דברים.
- הוא כן. הוא הגזים קצת. - הוא נתן לך פאקינג סטירה בפנים.
כי שיקרתי לו.
המשפחה שלי אמנם מסורתית, אבל אנחנו קרובים מאוד.
אנחנו אוהבים זה את זה.
אם תשלמי חצי משכר הדירה ותפסיקי לנקות,
תוכלי להישאר כאן כמה שתרצי, בסדר?
הוא שיכור?
יש לי חמרמורת רק מלהביט בו.
שינוי בתוכניות.
החל מרגע זה תעבדו בתורנויות בתחנה ובפארקים.
ובעוד מקום או שניים.
למה?
- מי שאלה? - אני.
הוראות של הבוס.
ייתכן שזה מכיוון שמצאנו גופה?
- מה זאת אומרת, מצאתן גופה? - כן, מצאנו גופה.
אם תפסו את המפשיט, למה שלא נישאר בפארק?
לא ייאמן. בהתחלה אסור היה לנו לשאת נשק
ואז מצאנו גופה. עכשיו אסור לנו אפילו לעבוד בפארק?
לא עדיף שפשוט תנעלו אותנו בארון?
אותך, כן.
היי, אלה חדשות טובות.
התחנה היא המקום שבו מתרחשת העבודה האמיתית.
נכון, הפקד?
הרשו לי להסביר לכן איך עובדים תדרוכי הבוקר.
אני נותן הוראות ואתן מצייתות.
בלי פטפוטים.
בלי הצעות והכי חשוב, בלי ויכוחים לעזאזל.
כל קבוצה קיבלה מחוז.
בדקו את הרשימה בחוץ.
זה לא רע.
הוצבנו כאן.
מה בדיוק נעשה?
נראה שנציע עזרה.
כי המשכים קום זוכה.
ניהלנו את השיחה הזו 1,000 פעמים.
כן.
כן, ברור שאני מקשיב.
איך אימא שלך קשורה לזה?
והבת שלי?
שמעי.
אם את חושבת שאתן לאימא שלך להחליט מה אני עושה עם הבת שלי…
רק רגע.
את יכולה להפסיק לשוטט?
זה מעצבן.
ודאי.
מה?
התפקיד שלנו היום הוא להציע עזרה.
אתה צריך עזרה?
אם אגיד שכן, תלכי?
אם אתה צריך שאלך למקום אחר, אז כן.
זה בסדר.
אתקשר אלייך אחר כך, יקירה.
- דיאז. - מה?
באתי להציע עזרה כעמיתה לפרויקטים עתידיים.
- בטח. - כן.
קראתי את ספר ההדרכה לשוטרים פעמים רבות.
אני מתמצאת בטקטיקות חקירה, בקרב מגע,
בנשקים והכי חשוב, אני לא נשברת תחת לחץ.
בסדר, אני מבין.
האמת היא שאני צריך עזרה במשהו.
אז זו העבודה האמיתית.
תורידו לי כוס אחת, בסדר?
אתה רואה? לא נורא כל כך שיש נשים במשטרה.
- בבקשה. - תודה.
אין על מה.
נוכל להציע לכם עוד משהו?
לדוגמה, אני לא יודעת, משהו משטרתי?
הטפסים הדפוקים.
כן.
האמת היא שיש לנו עבודה בשבילכן.
אתה מזמין ארוחת צהריים, נכון?
זו הפעם השלישית השבוע. הפעם תורך.
- מה כל אלה? - תצהירים.
מ-1964 ומ-1965.
יש לסדר אותם לקראת העברה לארכיון.
בסדר אלפביתי ולפי תאריך.
- בואו נתחיל לעבוד. - לא כאן!
- היי… - רק אחרי שיסודרו.
שמעת אותה. חזרו אחרי שתסדרו אותם.
אז תיתנו לנו משרד?
לא נראה לי.
הפקד שלכן היה צריך לדבר על זה עם מפקד התחנה.
אז איפה אנחנו אמורות לעבוד?
מצדי אתן יכולות לעבוד בשירותים המזוינים.
אבל סיימו היום.
- בוא נצא לארוחת צהריים. - כן, קדימה.
מה את עושה כאן?
שום דבר. באתי לבדוק אם אתה צריך עזרה.
לא. אני לא צריך עזרה, תודה רבה. את יכולה ללכת.
סליחה, לא דיברתי ברור? בואי איתי.
- הבלש. - כן.
שמעתי שמצאתם טביעות אצבעות של בחור צעיר על אחת הקורבנות.
נכון.
אה, מצאתם את טביעות האצבעות שלו גם על גופות אחרות?
זה מידע מסווג. זה לא העסק שלך.
אני מבינה, אבל מכיוון שהחקירה הזו כבר נסגרה
והמפשיט מת, חשבתי שאוכל ללמוד משהו.
את רוצה ללמוד משהו?
תראי אותה.
תראי מה אנשים מסוגלים לעשות בימינו.
אז עדיף שלא תצאי מהבית.
- קדימה. - מה זה?
את רואה? הם חושבים שאנחנו שפחות, לא שוטרות.
מחר ייתנו לנו לעשות ספונג'ה.
הם מצאו טביעות אצבעות בבוץ ועל הגופה.
מעבר לזה, הוא נעצר בפארק.
המקום שעבד בו.
מישהי מכן הייתה משאירה את גופת הקורבן במקום העבודה שלה?
לא הייתי הורגת אף אחד.
אנחנו יודעות, אנחלס, אבל אני שואלת אם לא היית רוצה להיות בטוחה.
מה אתן עושות כאן, לעזאזל?
חיפשתי אתכן בכל מקום.
מגנות על האם, הפקד, זה לא ברור?
זו המשימה שהטילו עלינו.
הם אמרו שאין מקום בשבילנו.
לעזאזל.
אם הוא היה פיכח, הוא היה כמעט נאה.
אני לא יודעת מה איתכן, אבל אני הייתי רוצה לוודא
שטיטו פלורס היה המפשיט.
באמת?
ודאי.
בטח למדת משהו מכל ספרי הפשע שקראת, לא, מריה?
אני מציעה שננער את קן הצרעות ונראה מה יקרה.
על מה חשבת?
אנחלס, את עבדת במחלקת טביעות אצבעות.
תוכלי לבדוק אם טביעות האצבעות של מרגריטו
נמצאו גם על גופות אחרות?
זה יהיה מנוגד לנהלים.
רק רגע.
אני חושבת שכדאי שנשמע בקול אחי.
אני יודעת שהוא לא איש קל…
אבל הוא שוטר טוב ואני לא חושבת הוא היה עוצר מישהו בלי ראיות.
יום אחד תהיי חייבת להתבגר, גבינה.
את יכולה לבדוק את טביעות האצבעות. אף אחד לא צריך לדעת.
אני אדע.
אני יודעת שאת תדעי.
אני מדברת על החארות האלה שלמעלה.
אם נגלה משהו, נפנה ישירות להררדו.
זה הנוהל.
זה שאין טביעות אצבעות לא אומר שהוא לא רצח אותן.
ג'סיקה מצ'אדו סבורה שאחותה נכנסה למכונית עם גג לבן
בלילה שבו נרצחה.
וביום שמרגריטו נעצר, הם הזכירו את אימא שלו.
נוכל לדבר איתה.
מה היא לבשה? ברור, חתיכת שרמוטה.
הבלשים סנצ'ז ורמירז צריכים כתובת של קרוב משפחה
כדי לשלוח את החפצים…
אני באמצע שיחה.
ואני בצרות.
התקרבי אליי.
אם לא אעביר את הדברים האלה היום, יפטרו אותי.
ואת יודעת מה יהיה נורא?
שאצטרך להגיד להם שזה קרה כי עובדת
ניהלה שיחות פרטיות בזמן העבודה.
זו לא שיחה פרטית.
לא משנה לי אם את מתקשרת אפילו לסנטה קלאוס.
יש ניידת שלא יודעת לאן לנסוע.
אז מה נעשה?
מה את צריכה?
את הכתובת של מרגריטו פלורס.
מי זה?
מה שמך?
- צ'לה. - צ'לה.
מרגריטו פלורס הוא המפשיט.
בסדר. אעזור לך.
תודה.
הפקד.
רק רציתי להגיד לך שאנחנו יוצאות לארוחת צהריים.
כן, אתן לא צריכות להודיע לי.
- לכו. - בסדר.
דה לה טורה.
מריה, בבקשה.
כל פעם שאני שומעת "דה לה טורה" אני מרגישה שבעלי בסביבה.
טוב… אז…
מריה.
שמעי.
אני יודע שנראה שהם לא רוצים אתכן כאן.
זה לא רק נראה כך. זו האמת.
טוב, כן.
העניין הוא… שהם תקועים בעבר.
הם לא יודעים מה ראיתי באקדמיה.
אני זוכר את הפעם הראשונה שהגעתי לתחנה.
הייתי בן 24. מלא ב…
- אדוני. - מה קורה?
העמיתות שלי מחכות שאצטרף אליהן לארוחת הצהריים.
כן. ודאי. לכי.
תודה.
בואו נזוז.
- אני לא באה. - למה לא?
כי המשפחה שלי רק מחכה שאפשל
כדי להוכיח שזה לא מקומי. לא אעזור להם להוכיח זאת.
- מי יגלה? - האחים שלי.
מה עם הקורבנות?
לא בגללן נהיינו שוטרות?
זה בסדר.
המשיכי לעבוד על התיקיות. למקרה שנאחר, בסדר?
זה לא בסדר.
מה?
האישה הזו היא קוץ בתחת.
אני בטוחה שבעלה לא מת. הוא מתחבא.
איך אתה סובל אותה?
טוב, כי כבר יצרנו דינמיקה. היא בטחה בי.
היא הרגישה בנוח איתי.
כן, עליך להיות סבלני.
היא תתרגל לזה.
או שתבוא איתי לאקפולקו בסוף השבוע…
- לא. - נצא איתה לארוחת ערב.
תציג אותי היטב, תגיד לה שאני לא אידיוט…
- לא אסע לאקפולקו. - שאני יודע מה אני עושה.
- אלחנדרו, בבקשה. - אין צורך בזה.
- יש בזה יותר צורך משאתה חושב. - אין צורך.
- יש צורך… - כבר אמרתי לך
שאני רוצה להיות עם המשפחה שלי.
הבטחתי. אני מנסה לקיים את ההבטחה.
מה אתה לא מבין?
הבטחה שעלולה לעלות לנו בחברה הזו.
אנחנו נאבד את הפרויקט הזה. על הזין שלי ההבטחה שלך, אלחנדרו.
אל תדבר שטויות.
מיגל, הפרויקט הזה שלך עכשיו.
אז אתה תיסע לאקפולקו
ואתה תשתלט על המצב ואתה תטפל
במה שדורש טיפול, מיגל.
בבקשה.
בסדר.
- אטפל בזה. - טוב.
ברכותיי על הערב.
אתה ראוי לזה בהחלט.
סבלנות.
הגברת הראשונה הזכירה לכולם
שעל אף שהעיר חוגגת
את מעצרו של המפשיט, זה גם רגע טוב להרהור.
היא ביקשה מאנשים להתפלל למען הקורבנות.
במיוחד עבור האחרונה שבהן, פאולה מצ'אדו,
שתיקבר בפנטאון חרדין מחר ב-10:00.
היי, הקשבתי.
אני מצטערת, אבל אני לא יכולה להתרכז במפה כך.
כדאי שנעצור לשאול מישהו, לא?
אין צורך.
אני לא רוצה ללכת לאיבוד כאן.
לא הלכנו לאיבוד,
לחלק מהרחובות כאן יש שמות שלא מופיעים במפה, זה הכול.
אז הלכנו לאיבוד.
אני חושבת שכדאי שתפני שמאלה.
חושבת?
את רוצה להחזיק את המפה ואני אנהג?
לא, את לא תנהגי במכונית שלי.
אז תפסיקי עם השטויות ופני שמאלה. קדימה, סעי.
הגענו.
- רוצח -
סניורה נורמה הידאלגו חוארז. אנחנו מהמשטרה.
לכו מכאן, בבקשה.
אנחנו רק רוצות לשאול אותך כמה שאלות, בבקשה.
כדי שתוכלו להמשיך לשקר לגבי הבן שלי, נכון?
לא, זה מכיוון שאנחנו רוצות לדעת את האמת. סניורה!
לעזאזל!
סניורה נורמה. אנחנו סבורות שהבן שלך לא רצח את הנשים האלה.
הבן שלי אינו רוצח, גברתי. הוא היה אדם טוב.
אולי תוכלי לעזור לנו להוכיח זאת.
תהיתי מתי תבואי לבקר.
יש לך עותקים של טביעות האצבעות שנמצאו על הקורבנות של המפשיט?
למה את צריכה אותם?
זה לא מנוגד לנוהל, אבל זה חייב להישמר בסוד לעת עתה.
את במשטרה רק ימים ספורים וכבר את מסתירה סודות.
יש לי עותקים של כל טביעות האצבעות.
את לימדת אותי את זה. כבר שכחת?
בואי נראה.
ואיך הולך עם העמיתות החדשות שלך?
אני עדיין מנסה להבין אותן.
הן מוזרות קצת.
זה בסדר. תביני אותן בסופו של דבר.
הבנת אותי.
בבקשה.
תודה.
הוא לא נולד כך. סוס בעט לו בראש.
בחווה של אחי.
הרופא אמר לי שאילו היה בועט בו כמה סנטימטרים שמאלה,
הוא היה כורת לו את הראש.
מה השתנה מאז?
הכול. הכול השתנה.
הוא לא יכול היה לזוז. הוא בקושי יכול היה לדבר.
העיפו אותו מבית הספר.
אמרו שלא ידעו מה לעשות בו.
את יכולה לספר לנו על התיק הפלילי שלו?
תיק פלילי, שטויות. זה שקר דוחה נוסף.
יש פארק לא רחוק מכאן.
טיטו שלי נהג לבלות שעות בנדנדה.
הוא פגש שם את אינס.
היא הייתה בת 13, אבל לטיטו, היא הייתה כמו אחות גדולה.
יום אחד אינס נתנה לו פרח.
טיטו שלי רצה לנשק אותה.
הוא היה נער.
הוא שגה.
אימא שלה הגישה תלונה.
היא אמרה שזו הייתה תקיפה מינית.
זרקו אותו לכלא.
לקח לי חודש להוציא אותו משם.
כשהוא חזר…
משהו קרה שם בפנים.
הוא לא חזר לדבר.
ואיך הבן שלך הגיע לעבודה? הייתה לו מכונית?
סניוריטה.
הוא לא יכול היה אפילו להחזיק עיפרון.
נהגתי לנסוע איתו לעבודה באוטובוס.
- לא ידע לנהוג -
נהגתי גם לאסוף אותו
כי הבנתי שהוא לא זוכר את מסלול האוטובוס
ובטח שהוא לא ידע לנהוג.
סלחו לי.
את יודעת איפה אוכל למצוא את הנעל השנייה?
לא היום, בבקשה. יש לי הרבה עבודה.
ואני לקוח שרוצה לקנות זוג נעליים.
את מתכוונת לסרב לשרת אותי?
איזו מידה?
מה המידה שלך?
המידה שלי היא 36.
כפות רגליים קטנטנות. זה מוצא חן בעיניי.
היי.
אני מתנצל.
בואי נעשה עסקה.
אקנה לך זוג נעליים, זה ישמח מאוד את הבוס שלך
ואת תנעלי אותן בארוחת הערב וזה ישמח אותי מאוד.
כולם מרוויחים.
שמע, אני לא יודעת כמה פעמים אמרתי לך.
לא אצא איתך.
- את לא אוהבת גברים? - אל תהיה חצוף.
את תתחרטי על זה.
מה הוא אמר?
שאתחרט על זה, מתברר.
כדאי לך לצאת איתו.
עם גבר כזה לא תצטרכי לעבוד לעולם.
אני לא מעוניינת. מה את אומרת על זה?
זה לא שיש לך רשימה ארוכה של מחזרים.
לא הייתי בררנית כל כך במקומך.
אבל אלה החיים שלך. הוא בא.
אקח את אלה.
מידה 36.
הפקד הררה. מזמן לא נפגשנו.
- אתה נראה צעיר מגיל 40. - מי אמר לך לשבת?
השוטרות שלי צריכות מקום לעבוד בו.
הפארק גדול מספיק, לא?
אבל המפכ"ל אסקובדו הציב אותן כאן. מכיוון שאתה מפקד התחנה…
התפקיד שלי בתחנה הזו הוא לוודא שכל סנטימטר במקום הזה
מוקדש לחקירות ולפתרון פשעים.
לא לעידוד גחמות דפוקות של פוליטיקאי
שרוצה להשוויץ בהבטחות הקמפיין שלו.
הפקד, עם כל הכבוד,
אני לא עיוור.
הכשרתי אותן בעצמי.
אני חייב להגיד לך שיש כמה שוטרות אמיתיות בקבוצה הזו.
הבת שלך היא אחת מהן.
יש לך ילדים?
לא, אין לי.
ברור שלא.
אילו היו לך, היית מבין שאני לא גאה בעובדה שבתי היחידה
מהלכת ברחובות הדפוקים של העיר המסוכנת הזו
כשהיא לבושה בחצאית מיני מזוינת.
שברתי את זה לגמרי.
לא נכון.
מתי הזמנו שוטרים במדים לשולחן של בלשים בלבד?
הבלש, יש לך רגע?
סיימתן?
זה חשוב יותר, אדוני.
את לא תגידי לי מה חשוב.
- אני אגיד לך מה חשוב. - לוזאנו, עזוב אותן במנוחה.
כפי שאתן רואות, אנחנו עסוקים, גבירותיי. מה אתן רוצות?
מרגריטו פלורס.
- מה איתו? - הוא לא המפשיט.
ויש לנו ראיות.
- יש לכן ראיות? - כן.
אידיוטים שכמוכם. מי עומד מאחורי זה?
- זה היה דיאז. - זה הייתה אתה, מה?
אתה אמרת את זה.
אני?
אל תשחק אותה טמבל.
זו לא בדיחה.
- זו לא בדיחה? - לא.
בואו נראה את הראיות.
ודאי, אדוני.
אצל מרגריטו פלורס אובחן נזק בלתי הפיך למוח הקטן
ששולט על פעולות מוטוריות עדינות.
זו הסיבה שהוא לא הצליח לאחוז בעט כדי לחתום על ההודאה באשמה.
ובטח שלא לקשור שש קורבנות בחבל.
נמצאו 19 טביעות אצבעות על הזרועות.
אבל אפילו לא אחת על הצוואר, על פרקי הידיים או על הקרסוליים
אף שהן נקשרו ונחנקו.
נהפוך הוא. האזורים האלה היו נקיים לגמרי.
אדם שנוהג במידה כזו של תשומת לב לא יכול להיות אדם מבולגן.
אימא שלו סיפרה לנו שהוא לא ידע לנהוג.
הוא גם לא יכול היה לנסוע באוטובוס בלי עזרה.
שמישהו יסביר לי איך הוא נסע לבד לכל אחת מזירות השפע,
הרג את כל הנשים האלה ואז עזב
בלי להותיר שום ראיות, אדוני.
התסריט הסביר יותר הוא שהוא היה בפארק שבו עבד.
במהלך הסיור שלו הוא מצא גופה וחשב שהיא בחיים.
הוא ניסה להעיר אותה והותיר טביעות אצבעות על הזרועות שלו.
כשהבין שהיא מתה,
הוא ברח והותיר עקבות של המגף שלו בבוץ.
אז ערכתן חקירה.
נכון, אדוני.
תלמדו, חארות.
רבותיי.
כך מנהלים חקירה.
רומנדיה! בוא הנה!
מה קרה?
שום דבר. הכול בסדר. למעשה, רציתי לברך אותך.
תראה, שלוש הפקודות שלך
ניהלו חקירה ללא אישור
ועקפו את כל שרשרת הפיקוד
ואז היו להן הביצים
לבוא ולהגיד לי בפנים
שעצרתי את האדם הלא נכון. זה נכון?
אנחנו…
את תהיי בשקט, בסדר?
כשאת עומדת מול בכיר ממך, שמרי על שקט.
זה נכון גם לגבייך ולגבייך.
אלא אם כן נגיד לכן אחרת.
הלכתן לבקר את אימא שלו, מה?
מה חשבתן שהגברת תגיד לכן?
מלבד כל מה שצריך להגיד כדי להגן על הבן שלה ולגרום לכן להאמין
שהוא לא היה הרוצח.
וטביעות האצבעות.
עבודה טובה מאוד, דרך אגב.
ברכותיי, אבל יש בעיה אחת.
רוצחים אינם מושלמים.
הם טועים וכך אנחנו תופסים אותם.
ברור?
פרויקט המחמד של אסקובדו לא מזיז לי.
אגיש תלונות על הפרת משמעת.
ושלושת השוטרות האלה מושעות בזאת החל מרגע זה.
עבודתכן כשוטרות הסתיימה.
רבותיי, בואו נפסיק עם השטויות ונחזור לעבודה.
אתן משוחררות.
למשרד שלי. קדימה.
שמע, הררה…
אתה צודק.
הן עדיין לא יודעות איך לתפקד כאן.
תן להן הזדמנות נוספת.
אדאג בעצמי שהן יפעלו לפי הכללים.
כך נתחמק מאסקובדו.
בסדר.
ולמה שאעשה את זה, לעזאזל?
כי אם לא תעשה זאת, אתפטר.
תראה אותך.
אתה ממש גיבור.
עשה מה שאתה רוצה, רומנדיה. זו ההלוויה שלך, לא שלי.
הקברט הזה שינה אותך לגמרי.
תודה.
למה לא פניתן אליי?
כי הוא הבלש, אדוני.
כן, אבל אני הבוס שלכן, לעזאזל!
הוצאתן אותי אידיוט.
עשיתן את כל זה מאחורי הגב שלי.
רק רצינו שהחקירה תיפתח מחדש, אדוני. אנחנו מצטערות מאוד.
אני לא רוצה לשמוע התנצלויות.
אני רוצה לשמוע שלא תתקרבו אליו שוב.
שלא תביטו אפילו באף אחד מהם!
לא רק אתן בסכנה פה, ברור?
עכשיו הסתלקו מכאן.
לא את.
גם אם זה לא מוצא חן בעינייך, למעשים שלך יש השלכות.
את רוצה להיות המנהיגה שלהן?
תתחילי בלהבין את זה.
הררה.
הפקד. כאן אסקובדו.
אדוני, אני עסוק מאוד כרגע.
לא אגזול לך זמן רב.
הנשים בכחול, הפקד.
אני מקשיב.
הבנתי שהפקד רומנדיה ואתה דיברתם.
הבהרתי לו היטב כשאמרתי…
אני יודע מה אמרת.
אבל הפקד, השוטרות שלי צריכות לעבוד.
הן צריכות מקום. זה פשוט מאוד.
מקום בתחנה כרגע.
עם המוניטין שהמשטרה יצרה בשנים האחרונות,
אני יודע שחסרים לנו אנשי צוות. יש לי את המספרים מולי.
- אני יכול להעביר לך אותם, אם אתה רוצה. - אני מודע למספרים, סניור.
ייתכן שאתה מרגיש מאוים על ידי כמה בנות שלובשות כחול?
זה המצב, הפקד?
בכלל לא, סניור.
אני לא צריך משהו מפואר. משהו פשוט. זה הכול.
בסדר, אדוני.
נשיא הרפובליקה ואני מודים לך על תמיכתך.
בואו, בואו.
היכנסו, היכנסו.
מה דעתכן?
ובכן, הגענו.
לאן בדיוק הגענו?
זה המשרד שלכן.
ומה הריח הזה?
לחות. ועכברוש מת, ללא ספק.
אבא שלך בחר את המקום הזה בעצמו.
ובכן, תרגישו בבית.
שלום.
אני…
לאן את הולכת?
למה אתה רוצה לדעת?
לא, אני רק…
בבקשה, אני לא מנסה…
לא משנה. לילה טוב.
שמעי.
רק מעטים מעזים לפקפק באחי בתחנה הזו.
והיה ברור שהוא לא יקשיב,
אבל בעיניי עשיתן עבודה טובה מאוד.
מקיפה מאוד.
כן. אני יודעת.
בכל אופן, רק רציתי להגיד לך את זה.
שמי אנחלס קרוז.
מה שמך?
גבריאל. גבריאל הררה.
טוב…
- לילה טוב, גבריאל. - לילה טוב.
תרשי לי לקחת אותך הביתה?
כן. איפה המכונית שלך?
ה…
אין לי מכונית.
אנחנו יכולים ללכת אם את רוצה.
בסדר.
כן.
זה בסדר.
באמת?
קדימה, בואי נלך.
בסדר, הגענו.
טוב,
אולי…
חשבתי שאולי עדיף להימנע משיחות על כך שאת שוטרת.
כדי לא לסבך…
אתה מבקש ממני לשקר?
לא, אני רק מבקש ממך להימנע מהנושא.
לעת עתה.
אני צריך את הקידום.
שנינו צריכים אותו.
בסדר.
- תראה, זו הנכדה שלנו. - בוא נראה.
- היא מקסימה. - תודה.
יש לה את העיניים של סבתא שלה.
- באמת? תודה. - כן.
יש לכם שני ילדים, נכון?
- כן. - כן, בן ובת.
ולפעמים אני מוצפת קצת.
לא תאמיני, אבל תתגעגעי אליהם כשהם יעזבו.
כדאי שתשקלי לעשות תינוק נוסף.
כדי שיארח לך חברה.
כן, דיברנו על זה. הנושא עלה.
- נכון, מותק? - כן.
אז כדאי שתזדרזו כי אתם לא נעשים צעירים יותר.
עזבי אותם במנוחה, אישה.
תרצו קצת מוס שוקולד?
ודאי.
אני מודה ששוקולד הוא החטא היחיד שלי.
- גם שלי. - באמת?
כן, אני מתה על זה.
לוקאס!
לוקאס, אני צריכה להגיד לך משהו. אתה תמות על זה.
- לוקאס… - כן?
את מחפשת את לוקאס?
כן. הוא כאן?
הוא לא כאן. מי את?
סתם מישהי.
תוכלי להגיד לו שחיפשתי…
שוולנטינה חיפשה אותו?
ולנ… ולנטינה?
ואלה!
נעים מאוד להכיר אותך.
לוקאס סיפר לי עלייך המון.
באמת? ומה הוא אמר לך?
לא משהו רציני.
אין סודות בין לוקאס וביני, אם את מבינה מה אני אומרת.
אני לא מבינה.
- היכנסי. - לא, יש לי המון דברים לעשות.
הרגע נזכרתי.
לוקאס יגיע בקרוב. בעצם, הוא כבר אמור היה להגיע.
הישארי לארוחת ערב.
אני לא אוכלת ארוחת ערב.
ואלה.
כן?
זה שאת שוטרת
זה הדבר הכי אמיץ בעולם.
בסדר.
- תודה. - נתראה, בסדר?
- כן. - ביי.
התיישן 24 שנה בסקוטלנד.
- 24? - 24.
אני מרגיש אשם שאני שותה את זה.
- המון שנים, מה? - אל תדאג. שתה, שתה.
דברים נפלאים לא נותרים לנצח.
ויסקי.
יופי.
החיים.
אני לא בטוח שאני מסכים איתך.
אני מקשיב.
קח אדריכלות למשל.
בלי אדריכלות לא היינו יודעים מי אנחנו,
מי אנחנו או מי אנחנו רוצים להיות
במרחב הפרטי או הציבורי.
יש לנו את הקולוסיאום, את הגולדן גייט,
את מגדל פאני. הם עדויות של כל רגע היסטורי, נכון?
של מה שהיה לנו.
של הטכנולוגיה שהייתה לנו באותו הרגע.
של האופן שבו חשבנו באותו הרגע, של המנהגים שלנו.
ובזכות כל זה אדריכלות נשארת לנצח
כי אנחנו, הארכיטקטים, זוכים באפשרות
ומוטלת עלינו אחריות
להותיר את המורשת שלנו
בזמן.
"להותיר את המורשת שלנו בזמן."
- זה מוצא חן בעיניי. - כן.
וזו הסיבה
שאני לא יכול לחשוב
שהעבודה הזו היא רק עסק.
בשבילי היא גם תרבות.
אמנות.
בוא נשתה לחיי זה.
לחיים.
מרשים מאוד.
הטפט, שילוב הצבעים. זה יפהפה.
הלוואי שהיה לי חלקיק מהטעם הטוב שלך.
זה לא היה קל.
אני בטוחה שיש לך כישרון מלידה.
אני יכולה להתוודות בפנייך על משהו?
אני עושה קורס בעיצוב פנים.
באמת?
אני אומרת לך, אני מתה על זה.
בכל פעם שאני הולכת לבית של חברה שלי,
אני לא יודעת, אני מרגישה שעליי לשנות דברים.
נפלא שאת עושה משהו שאת אוהבת.
גם את עושה משהו, נכון?
לא.
- לא, בכלל לא. - כן.
גלי לי, בחייך. אני כבר גיליתי לך. את יכולה לבטוח בי.
טוב…
בהתחלה חשבתי שזה לא מתאים לי
אבל עכשיו אני לא מסוגלת להפסיק לחשוב על זה.
גלי לי. מה את עושה?
אני שוטרת.
וואו, שוטרת.
אבל אני רוצה שתדעי שאני מסורה לגמרי לעבודה שלי.
ודאי, למה שלא תהיי?
חילברטו. תודה לאל.
חשבתי שזה מישהו שיכול לקרוע אותי במכות.
נעדרת זמן רב כל כך ששכחת איך זה עובד כאן?
כבר דיברתי איתן.
זה מספיק.
קום, בן זונה.
תקשיב לי היטב, בן זונה.
אם תערער שוב על הסמכות של אבא שלי…
אתה יודע מה יקרה.
חסר לך שתלך להתבכיין לאסקובדו.
שמור על מעט הכבוד העצמי שנותר לך.
ואם תתעסק עם משפחת הררה שוב,
אהרוג אותך בעצמי, בן זונה. אתה שומע אותי?
חילברטו.
קדימה.
הוא לא שווה את זה.
- מותק… - אמרת לה שאת שוטרת?
סיכמנו שלא תגידי שום דבר.
זה היה לטובה.
למה היית צריכה לספר לה?
זו הייתה שיחה פרטית, יקירי.
פרטית? כן, אבל קורס בעיצוב פנים הוא שונה מאוד
מעבודה כשוטרת.
את לא מבינה, מריה?
יקירי, הם אהבו אותך מאוד.
אבל אם זה ישפר את הרגשתך, אתקשר אליהם מחר ואסביר
שזה היה רעיון שלי ושאתה לא קשור לזה בכלל.
בדיוק. העובדה שאת שוטרת הייתה רעיון שלך ואני לא קשור אליו בכלל.
זה מוציא אותי גרוע עוד יותר.
זה מוציא אותי טמבל.
- אני חושבת שאתה מגזים. - מגזים?
כן, אתה מגזים! הם היו מגלים בסופו של דבר.
- הם היו מגלים… - כן.
אחרי שהייתי זוכה בקידום!
ועכשיו, הודות לך, זה לא יקרה.
- אתה יכול לדבר בשקט יותר? - בטח שאני יכול!
בעצם יש לי רעיון הרבה יותר טוב.
השגחה עליונה מנחה את חיינו.
ותחת השגחה עליונה אנחנו חוזרים לעפר.
אמן.
- אמן. - אמן.
- נטליה קמאצ'ו מוראלס 27 באוגוסט 1937 - 14 במארס 1956 -
- בת ואחות אהובה -
סלחי לי!
בפרק הבא…
מצאתי אותה כמו את כל האחרות.
איזה מין מטורף רוצה לחקות את המפשיט?
המשטרה תפסה את האיש הלא נכון.
הפקד, נפגשתי עם ג'סיקה.
הראיתי לה את כל המכוניות האלה והיא בחרה בזו.
את יודעת איך אני קורא לזה?
צירוף מקרים דפוק.
איחרת הבוקר.
עשי את העבודה שלך לעזאזל, מריה,
או שאני אהיה זה שיפטר אותך.
- WOMEN IN BLUE -
תרגום: אסף ראביד