Itt vagyunk a Santiago Parkban,
hogy az embereket arról kérdezzük,
mit gondolnak a Vetkőztető letartóztatásáról.
Megnyugodtam, végre sötétedés után sem kell félnünk! Hála Istennek!
Az imáinknak köszönhető, hogy elkapták.
- Szerintem… - Én csak azt akarom tudni:
miért tartott ennyi ideig?
Rendőrtisztként bizonyára kétszeres öröm,
hogy a Vetkőztetőt végre elkapták.
Most már minden polgár biztonságban sétálhat az utcákon.
Puszta médiacirkusz, uram.
A kormány ezzel tereli el a figyelmünket
a valódi társadalmi problémákról.
Minden áldozat nevében köszönetet mondok.
Ha így folytatjuk, több őrültet is a rács mögé juttatunk.
Jó érzés, hogy már nem kell annyira óvatosnak lennünk.
Nem volt tárgyalás.
A Vetkőztető megölte magát.
Igen, tudom, de…
Biztosan ő volt a Vetkőztető?
Végre! Nagyon örülök neki. Remek hír.
Megbékélhetnek a városrész lakói.
Anyu, sok puszit küldök Tamaulipasba!
Imádkoznunk kell érte.
Három lányom van, nem akartam, hogy bármi történjen velük.
Végre csinált valamit a rendőrség!
És ha nem ő volt az?
Asszonyom, mit művel? Direkt ráijeszt a közönségre?
Felemelő hangvételű szegmensnek szántuk.
- Menjünk! - Bocsánat!
- Mi az? - Mosolyoghattál volna!
Nem? Hogy meggyőzőbb legyél.
Tudod, hogy igazam van.
Mit álldogáltok itt? Menjünk járőrözni!
Semmi baj! Kiszabadítalak!
María!
A KÉKEK
ELFOGTÁK A VETKŐZTETŐT!
Miért tetted ezt velük, Tito?
Jól nézd meg, mert fizetni fogsz érte, te mocsok!
Nézd, mit tettél, rohadék!
Megijesztett.
Mi a baj?
Semmi. Nem tudom, hol a fejem.
Rosszul aludtam az éjszaka.
Halló?
Cabos úr! Milyen kellemes meglepetés!
Nem, dehogy zavar! Igen, itt van. Odaadom neki.
Szép napot!
Jó reggelt, Cabos úr! Hogy van ma?
Én jól. Köszönöm.
Ma este nyolckor. Szuper.
Köszönöm. Viszhall!
Na?
- Meghívtak vacsorára. - Vacsorára?
Igen, és rajtunk kívül nem hívtak mást.
A házukba.
Akkor szerinted…
- Hát persze, drágám! - Nem, nem, nem.
- Gratulálok! - Ne, ne, ne, kérlek!
- De izgalmas! - Ne, ne, ne! Még ne ünnepelj!
Nem tudjuk biztosra. Mármint…
Az acapulcós mizéria után…
Szerelmem, ugyan! A tiéd. Biztosan.
- Nem tudjuk. - De mi? Nem értem.
Apukátokat megérdemelten előléptetik a munkahelyén.
Még nem biztos.
És az ölelést is megérdemli.
Gratulálok, apa!
- Bizony, szívem. - Hát…
Biztosan megkapod.
Anya!
Ez azt jelenti, hogy többet nem kell dolgoznod?
Nem, édesem. Továbbra is dolgozni fogok.
- Alex! Alex! - Alex! Alex!
Na, ülj vissza!
- Akkor megbeszéltük? - Igen, szerelmem.
Nyolcra kell odaérnünk.
- Nem késhetünk. - Persze.
Üdv! María de la Torre vagyok. Mi a helyzet?
Igen, elmegyek veled randevúra.
Ángeles, reggeli!
- Milyen a munka? - Pénteken kapok fizetést.
Nem ezért kérdeztem.
Mi a helyzet a barátnőiddel?
Szerintem nem azok, nagymama. Ők a munkatársaim.
Férfiak is vannak ott?
- Mármint a rendőrségnél. - Igen. Sok van. A legtöbb rendőr férfi.
Megtetszett már valaki? Aki a kedvesed lehetne.
Hogy ne legyél magányos.
Nem vagyok az. Itt vagy nekem te.
Jó, de az öreg nagymama nem ugyanaz,
mint a párod.
Aki veled van.
Mennem kell.
Ángeles?
Igen?
Szeretnél magadnak párt?
Igen.
Nagyon szeretnék.
Mikor keltél?
Korán.
Te kitakarítottál?
Valentina, nem jó, ha rumli van.
Jó, de ez az én rumlim. Legközelebb kérdezz meg!
Amint apa megbékél, nem zavarlak tovább.
Az apukád nem az a típus, aki könnyen megbékél.
- De. Csak kissé túlzásba esett. - Arcon vágott, a rohadt életbe!
Mert hazudtam neki.
A családom nagyon hagyományhívő, de közel állunk egymáshoz.
Szeretjük egymást.
Ha beszállsz a bérleti díjba és nem takarítasz,
akkor addig maradsz, amíg szeretnél.
Ez részeg?
Párolog belőle a pia.
Változott a terv.
Mostantól váltani fogjátok egymást az őrsön és a parkokban.
Illetve egy-két másik helyen.
Miért?
- Ki kérdezi? - Én.
A főnök parancsa.
Azért, mert találtunk egy holttestet?
- Mi? Találtatok egy holttestet? - Így van.
Ha úgyis elkapták a Vetkőztetőt, akkor nem mindegy?
Elképesztő! Először nem adnak fegyvert,
aztán találunk egy hullát. Most meg már ki sem mehetünk?
Nem akarsz inkább bezárni minket a szekrénybe?
Csak téged.
De ez jó dolog!
Az őrsön történik az igazi munka.
Ugye, kapitány?
Elmagyarázom, mi az a reggeli eligazítás.
Parancsot adok, ti pedig engedelmeskedtek.
Nincs visszapofázás.
Se ötletelés. És ami a legfontosabb: nincs vita!
A csapatokat egy-egy körzetbe osztották.
A lista odakint van.
Nem olyan rossz hír.
Minket ide osztottak be.
Pontosan mire?
Gondolom, besegítünk, ahol lehet.
Hiszen ki korán kel, aranyat lel.
Már ezerszer megbeszéltük.
Igen.
Aha.
Persze hogy hallom.
És anyádnak ehhez mi köze?
Meg a lányomhoz?
Idefigyelj!
Ha azt hiszed, hogy majd anyád dönti el a lányom…
Várj egy kicsit!
Ne álldogálj már itt!
Idegesítő.
Igenis.
Mi van?
Azt a feladatot kaptuk, hogy segítsünk be.
Kell segítség?
Ha igent mondok, elmész?
Amennyiben a feladatot máshol kell elvégeznem, akkor igen.
Jól van.
Visszahívlak, drágám.
- Díaz! - Igen?
Szeretnék segíteni neked kollégaként a jövőbeli feladataidban.
- Hogyne. - Igen.
Százszor olvastam a rendőrségi kézikönyvet.
Ismerem a nyomozási eljárásokat, értek a közelharchoz,
a fegyverekhez, és ami a legfontosabb, bírom a stresszt.
Aha.
Igazából lenne valami, amiben segíthetsz.
Ez lenne az igazi munka, hm?
Nekem is hozzatok egyet, jó?
Látod? Nem is rossz, ha nők vannak az őrsön.
- Na! - Köszönjük.
Szívesen!
Segítsünk bármi másban?
Például, nem is tudom… valami rendőrségi ügyben?
Az a fene papírmunka.
Á, valóban!
Igazából volna itt valami nektek.
Te fizeted az ebédet, igaz?
Harmadjára is? Nem, most te jössz!
- Ezek mik? - Vallomások.
1964-ből. 1965-ből.
Szortírozni kell őket az archiválás előtt.
Ábécésorrendben, dátum szerint.
- Munkára! - Nem itt!
- Hé… - Csak utána!
Hallottátok. Addig ne gyertek vissza!
Akkor kapunk egy irodát?
Nem hiszem.
Azt a kapitányotoknak kellett volna intéznie az őrsparancsnokkal.
Akkor hol végezzük el a munkát?
Tőlem aztán a klotyóba is mehettek!
Csak legyen kész még ma!
- Menjünk ebédelni! - Jól van.
Mit keresel itt?
Semmit. Jöttem felajánlani a segítségemet.
Nem. Nem kell segítség, köszönöm szépen. Elmehetsz.
Bocsánat, nem volt tiszta? Gyere!
- Nyomozó! - Igen?
Úgy tudom, megtalálták egy fiatalember ujjlenyomatát az áldozat holttestén.
Így van.
Más áldozatokon is megtalálták ezt az ujjlenyomatot?
Ez bizalmas információ. Semmi közöd hozzá.
Természetesen, de mivel az ügyet már úgyis lezárták,
és a Vetkőztető halott, gondoltam, tanulhatnék valamit.
Tanulni akarsz?
Nézd meg jól!
Nézd meg, mire képesek mostanában az emberek!
Inkább maradj otthon!
- Menjünk! - Mi ez?
Látod? Rabszolgának tartanak, nem zsarunak.
Holnap már söprögetni fogunk.
Nyomokat találtak a sárban és a holttesten is.
Ezenfelül a helyszínen, a parkban tartóztatták le.
Ahol dolgozott.
Miért akarnád az áldozatodat a munkahelyeden hagyni?
Én nem tudnék ölni.
Tudjuk, Ángeles. De az a kérdés, hogy te nem akarnál-e biztosra menni.
Ti mi a francot csináltok idelent?
Mindenhol kerestelek titeket.
Védjük a polgárokat, kapitány, hát nem látja?
Ezt a feladatot kaptuk.
Azt mondták, nincs szabad iroda.
A picsába!
Józanon még egészen jóképű is lenne.
Nem tudom, ti hogy vagytok vele, de én utánajárnék,
- hogy biztosan Tito volt-e a Vetkőztető. - Komolyan?
Persze!
Csak tanultál valamit a detektívregényekből, María!
Szerintem csináljuk, aztán meglátjuk, mi lesz!
Mi a terv?
Ángeles, te a nyomdában dolgoztál.
Nézd meg, hogy Margarito ujjlenyomatát máson is megtalálták-e!
Az szabályszegés lenne.
Várjunk csak!
Hallgatnunk kéne a bátyámra.
Tudom, nem könnyű eset.
De ő jó zsaru, és bizonyíték nélkül nem tartóztatna le senkit.
Egyszer muszáj lesz felnőnöd, Gabina.
Megnézhetnéd az ujjlenyomatokat. Senki sem tudna róla.
Én igen.
Tudom.
De én a fenti seggfejekre gondolok.
Ha bármit találunk, azt egyből Gerardóhoz visszük.
Ez a szabály.
Attól, hogy nincs ujjlenyomat, még megölhette őket.
Jessica Machado szerint a húga egy fehér tetős autóba szállt be,
mielőtt meggyilkolták.
Margarito letartóztatásakor az édesanyját emlegették.
Beszélhetnénk vele.
Mi volt rajta? Nyilván! Mekkora ribanc…
Sanchez vagy Ramirez nyomozónak kell a családtag címe,
hogy a személyes tárgyakat…
Telefonálok.
Én meg bajban vagyok.
Hajolj közelebb!
Ha ezeket nem kézbesítem ma, repülök.
Tudod, mi lenne még rosszabb?
Ha elmondanám, hogy egy dolgozó miatt volt,
aki épp személyes hívást intézett munkaidőben.
Nem személyes hívás.
Az sem érdekel, ha a Mikulást hívod.
Nem tudjuk, hová küldjük a kocsit.
Na, mi lesz?
Pontosan mi kell?
Margarito Flores címe.
Az meg ki?
Mi a neved?
- Chela. - Chela.
Margarito Flores a Vetkőztető.
Jó. Segítek neked.
Köszönöm.
Kapitány!
Csak szólok, hogy elmegyünk ebédelni.
Aha, nem kell külön szólnotok.
- Menjetek csak! - Rendben!
De la Torre!
María, ha kérhetem.
A „de la Torre” olyan, mintha a férjemnek szólnának.
Jó, akkor
María!
Figyelj!
Úgy tűnhet, hogy nem látnak itt szívesen.
Nemcsak úgy tűnik, hanem így is van.
Hát, igen.
A lényeg… hogy ők maradiak.
Ők nem voltak ott az akadémián.
Emlékszek még az első napjaimra az őrsön.
Huszonnégy éves voltam. Tele…
- Kapitány! - Igen?
Várnak a kolleginák.
- Á, hát hogyne! Menj csak! Elmehetsz. - Köszönöm.
Menjünk!
- Én nem megyek. - Miért?
A családom csak arra vár, hogy valamit elrontsak,
és igazuk legyen. Én ezt nem hagyom.
- Ki jönne rá? - A bátyáim.
És az áldozatok?
Nem miattuk lettünk rendőrök?
Nem baj.
Dolgozz az aktákon! Ha mi késnénk. Rendben?
De igenis baj!
Mi van?
Az a nő kész elmebaj!
Nem is halt meg a férje, inkább elmenekült.
Hogy bírod elviselni?
Hát, mi már összeszoktunk. Megbízott bennem.
Velem komfortosan érezte magát.
Igen, türelmesnek kell lenned.
Majd hozzászokik!
Vagy eljössz velem a hétvégén Acapulcóba…
- Nem. - Elvisszük vacsorázni.
Rendesen bemutatsz, hogy nem vagyok idióta…
- Nem megyek. - …és értek a munkámhoz.
- Kérlek! - Nincs rá szükség.
- Dehogy nincs! - Nincs rá szükség.
- Azért van… - Már megmondtam,
hogy a családommal kell lennem.
Megígértem nekik. Próbálom betartani az ígéretemet.
Melyik részét nem érted?
Ennek a cég szívja meg a levét.
Elveszítjük a projektet. A fenébe az ígéreteddel, Alejandro!
Ne beszélj badarságokat!
Miguel! A projekt most már a tiéd.
Így te mész Acapulcóba.
Szépen átveszed az irányítást, és elintézed, amit kell, Miguel.
Légy szíves!
Jól van.
- Elintézem. - Helyes!
Gratulálok a ma estéhez!
Megérdemled.
Türelem!
A first lady kijelentette,
hogy bár a város most örül
a Vetkőztető letartóztatásának, magunkba is kell néznünk.
Kéri, hogy imádkozzunk az áldozatokért.
Főleg a legutóbbi áldozatért, Paola Machadóért,
akinek a temetése holnap tízkor lesz a Panteón Jardínban.
De én hallgattam!
Bocs, így nem tudok a térképre koncentrálni!
Útbaigazítást kéne kérnünk.
Nem kell.
Én nem akarok eltévedni.
Nem tévedtünk el.
Csak néhány utcanév nincs rajta a térképen, ennyi.
Tehát eltévedtünk.
Szerintem itt balra kéne fordulnod.
Szerinted?
Akkor cseréljünk?
Nem. Nem vezetheted az autómat.
Ne szórakozz már, fordulj balra! Egy-kettő! Most!
Itt vagyunk.
GYILKOS
Norma Hidalgo Juarez asszony! A rendőrségtől jöttünk.
Menjenek el!
Csak pár kérdésünk lenne. Kérem!
Hogy továbbra is hazudhassanak a fiamról?
Nem, azért, mert tudni akarjuk az igazságot. Asszonyom!
A fenébe!
Norma asszony! Mi nem hisszük, hogy a fia ölte meg azokat a nőket.
A fiam nem gyilkos, kisasszony. Jó ember volt.
Akkor segíthet ezt bebizonyítani.
Gondoltam, hogy majd beugrasz valamikor.
Van másolat a Vetkőztető áldozatain talált nyomokról?
Miért kellenek?
Nem szabályszegés. De egyelőre nem szólunk róla.
Még csak pár napja vagy rendőr, és máris titkolózol.
Minden nyomról van másolat.
Te tanítottál meg rá. Azt hiszed, elfelejtettem?
Nézzük csak!
És milyenek az új kollégáid?
Próbálom megérteni őket.
Kicsit furák.
Nem baj. Idővel majd megérted őket.
Engem is megértettél.
Tessék!
Köszönöm.
Nem úgy született. Fejbe rúgta egy ló.
A fivérem tanyáján.
Az orvos azt mondta, ha egy kicsit arrébb találja el a ló,
leszakad a feje.
Mi változott ezután?
Minden. Minden megváltozott.
Nem tudott mozogni. Alig tudott beszélni.
Az iskolából is kicsapták, tudják.
Azt mondták, ők nem tudnak mihez kezdeni vele.
Mesélne a korábbi bűntettéről?
Bűntett, a nagy fenéket! Ez is csak egy undorító hazugság.
Van a közelben egy park,
ahol a drága Titóm órákon át hintázott.
Ott ismerte meg Inést.
Inés 13 éves volt, de Tito úgy kezelte, mint a testvérét.
Egy nap Inés adott neki egy virágot.
Tito pedig meg akarta csókolni.
Csupán tinédzser volt.
Hibázott.
Inés anyja feljelentette.
Szexuális zaklatás, azt mondta.
Börtönbe csukták.
Egy hónapba telt, hogy kihozzam.
Amikor visszajött…
Valami történt odabent, tudják.
Többé nem beszélt.
A fia hogy járt munkába? Volt autója?
Kisasszony…
Egy ceruzát sem tudott megfogni.
Én kísértem el, busszal.
NEM TUDOTT VEZETNI
És én is mentem érte.
Mert rájöttem, hogy nem tudja megjegyezni a hazautat.
Nemhogy vezetni…
Bocsássanak meg!
Ennek a cipőnek hol találom a párját?
Ma ne, légyszi! Sok a munkám.
Pedig én vásárló vagyok, aki szeretne cipőt vásárolni.
Megtagadod a kiszolgálást?
Milyen méretben?
Mekkorát hordasz?
Harmincheteset.
Pici lábad van. Ez tetszik.
Hé, hé!
Bocsáss meg!
Egyezzünk meg!
Ha veszek egy cipőt, attól boldog lesz a főnököd.
Te felveszed a vacsoránkra, az meg engem tesz boldoggá.
Mindenki csak nyer vele.
Nézd! Már számtalanszor megmondtam.
Nem randevúzok veled.
- A nőket szereted? - Ne gorombáskodj!
Még megbánod!
Mit mondott?
Hogy állítólag még megbánom.
Menj el vele!
Egy ilyen férfi mellett többé nem is kéne dolgoznod.
Nem érdekel. Érted?
Ki más udvarol neked?
Én nem válogatnék.
De te tudod. Itt jön.
Ezt kérem!
Egy 37-eset.
Herrera parancsnok! Rég beszéltünk.
- Ön milyen fiatalos! - Ki mondta, hogy leülhet?
Kellene egy iroda a beosztottjaimnak.
A park elég nagy, nem?
De Escobedo főkapitány ide vezényelte őket. És mivel ön az őrsparancsnok…
Az én feladatom az, hogy az őrs minden centimétere
a nyomozást és a bűnüldözést szolgálja.
Nem az, hogy egy olyan politikus kedvére tegyek,
aki csak a kampányígéreteit akarja betartani.
Parancsnok, tisztelettel!
Nem vagyok vak.
Én magam képeztem ki őket.
És meg kell mondjam, igazi rendőrök is vannak köztük.
Például az ön lánya.
Vannak gyerekei?
Nem, nem, nincsenek.
Nyilvánvalóan nincsenek.
Ha lennének, megértené, hogy nem vagyok büszke az egy szem lányomra,
aki itt szökdécsel ebben a kibaszottul veszélyes városban,
méghozzá miniszoknyában.
Mindent lebontottam.
Persze…
Mikor hívtunk ide egy egyenruhást a nyomozók asztalához?
Nyomozó, ráérsz egy percre?
Végeztetek?
Ez most fontosabb.
Azt nem ti mondjátok meg!
- Hanem én. - Lozano, hagyd már őket!
Mint látjátok, dolgunk van. Mit akartok?
Margarito Flores.
- Mi van vele? - Nem ő a Vetkőztető.
Bizonyítékunk van rá.
- Valóban? - Igen.
Ti idióták, melyikőtök ugrat?
- Díaz. - Gondoltam!
- Te mondtad. - Én?
Ne tettesd a hülyét!
Nem viccelünk.
- Nem? - Nem.
Lássuk a bizonyítékot!
Máris, nyomozó.
Margarito Flores agyát maradandó sérülés érte,
megnehezítve a finommotoros mozgást.
Ezért nem tudta megfogni a tollat a vallomása aláírásakor.
Nem tudott volna hat áldozatot megkötözni.
Tizenkilenc összevissza elhelyezkedő nyom a karon.
De a nyakon, a csuklón vagy a bokán egy sincs.
Annak ellenére, hogy a nőt megkötözték és megfojtották.
Épp ellenkezőleg. Azokon a testrészein egyetlen nyom sem volt.
Aki ilyenekre odafigyel, az nem lehet szétszórt ember.
Az édesanyja mondta, hogy nem tudott vezetni.
Még buszozni sem tudott egyedül.
Valaki magyarázza már el, hogyan ment el a helyszínekre,
gyilkolta meg az áldozatokat,
majd tűnt el bármiféle nyom nélkül, nyomozó!
Inkább az történt, hogy a parkban volt, ahol dolgozott.
A munkája közben megtalálta a holttestet, de azt hitte, még él.
Fel akarta ébreszteni, így kerültek az ujjlenyomatok a karra.
Amikor rájött, hogy a nő halott,
elmenekült, és ott maradt a csizmája nyoma a sárban.
Látom, elég sokat kutattatok.
Igen, nyomozó.
Tanuljatok, seggfejek!
Uraim!
Így kell levezetni egy nyomozást.
Romandía! Gyere csak ide!
Mi a baj?
Semmi. Nincs itt baj. Inkább gratulálnék neked.
Nézd csak, három beosztottad
engedély nélküli nyomozást folytatott,
ellenszegülve a feletteseiknek!
Majd volt arcuk
idejönni, és közölni velem,
hogy egy ártatlan embert csuktam le. Jól mondom?
De mi…
Egy szót sem! Értetted?
A felettesed előtt hallgatsz!
Ahogy te és te is.
Csak engedéllyel szólhattok.
Elmentetek az anyjához, mi?
Mit hittetek, hogy mit fog mondani?
Nyilván olyanokat, amivel a fiát védi, és elhiteti azt,
hogy nem ő a gyilkos.
A nyomokhoz pedig…
amúgy gratulálok!
Tényleg! Csak egy apróság.
A gyilkosok nem tökéletesek.
Hibáznak. Így kapjuk el őket.
Megértetted?
Leszarom, hogy Escobedo áll a program mögött.
Bepanaszolom őket az engedetlenségükért.
És a jelen lévő három kék ruhás azonnali felfüggesztést kap!
A rendőri karriereteknek vége.
Uraim, elég volt a pöcsölésből, vissza a munkához!
Ti elmehettek.
Az irodámba! Most!
Nézd…
Igazad van.
Még nem tudják, hogyan mennek itt a dolgok.
Adj nekik még egy esélyt!
Majd én magam figyelek rá, hogy betartsák a szabályokat.
Így kikerülhetjük Escobedót.
Aha.
És én miért akarnám ezt?
Mert ha nem így lesz, felmondok.
Odanézzetek!
Micsoda hős ez az ember!
Csinálj, amit akarsz, Romandía! Te szívod meg, nem én.
Az a kabaré eléggé megváltoztatott.
Köszönjük.
Miért nem hozzám jöttetek?
Mert ő a nyomozó, kapitány.
Jó, de a főnökötök meg én vagyok!
Most jól lejárattatok.
A hátam mögött áskálódtatok.
Csak azt akartuk, hogy nyissák újra az ügyet. Sajnáljuk.
Nekem nem kell a bocsánatkérésetek.
Azt ígérjétek meg, hogy többé nem mentek a közelébe sem!
Rájuk sem néztek, egyikre sem!
Nem csak a saját bőrötöket kockáztatjátok, világos?
És most kifelé!
Te maradsz!
Akár tetszik, akár nem, a tetteidnek következménye lesz.
Te lennél a vezetőjük?
Akkor ezt értsd meg először!
Herrera.
Parancsnok! Itt Escobedo.
Uram, most nagyon elfoglalt vagyok.
Nem vesztegetem az idejét.
A kékekről van szó, parancsnok.
Hallgatom.
Úgy tudom, beszélt Romandía kapitánnyal.
És világosan megmondtam neki, hogy…
Tudom, mit mondott.
De parancsnok, a rendőreimnek dolgozniuk kell.
Kell nekik egy hely. Ennyire egyszerű.
Most nincs szabad iroda az őrsön.
A rendőrség hírneve sokat romlott az elmúlt években,
tudom, hogy nincs elég ember. Itt vannak a számok.
- Ezen változtathatunk, ha akarja. - Tisztában vagyok a számokkal.
Lehet, hogy fenyegetve érzi magát pár kékbe öltözött nőtől?
Erről van szó, parancsnok?
Egyáltalán nem, uram.
Nem kell semmi luxus. Valami egyszerűt! Ennyit kérek.
Rendben van, uram.
Az elnök úr és én is hálásak leszünk a támogatásáért.
Isten hozott!
Gyertek, gyertek!
Mit szóltok?
Nos, akkor itt volnánk.
Pontosan hol is?
Az új irodátokban.
Mi ez a szag?
Doh. Meg egy döglött patkány.
Az apád személyesen választotta ki.
Akkor hát rendezkedjetek is be, jó?
Szia!
Én…
Merre mész?
Miért kérdezed?
Nem, én csak…
Nem akarlak…
Nem számít. Jó éjszakát!
Tudod…
Nem sokan kérdőjelezik meg a bátyám szavát itt.
És igaz, hogy nem hallgatott rád,
de szerintem nagyon ügyes voltál.
Rendkívül alapos.
Igen. Tudom.
Mindegy, csak el akartam mondani.
A nevem Ángeles Cruz.
Téged hogy hívnak?
Gabriel. Gabriel Herrera.
Hát…
- Jó éjszakát, Gabriel! - Jó éjszakát!
Hazakísérhetlek?
Igen. Hol a kocsid?
A…
Nekem nincs kocsim.
Sétálhatunk, ha úgy jó.
Igen.
Jó.
Jó lesz.
Komolyan?
Akkor menjünk!
Megérkeztünk.
Hát,
lehet…
Arra gondoltam, hogy jobb lenne nem említeni a rendőri dolgot.
Akkor nem lesz bonyodalom…
Azt akarod, hogy hazudjak?
Nem. Csak kerüld el a témát!
Egyelőre.
Kell ez az előléptetés.
Mindkettőnknek.
Jól van.
- Nézze! Az unokánk. - Mutassa!
- Elragadó! - Köszönjük.
- A nagymama szemét örökölte. - Tényleg?
- Tényleg. - Köszönöm.
Két gyerekük van, igaz?
- Igen. - Így van, egy fiú, egy lány.
Néha egy kicsit sok a két gyerek.
Higgye el, hiányozni fognak, ha elmennek!
Nem akarnak még egy babát vállalni?
Hogy ne maradjon egyedül.
De, már beszéltünk a témáról. Volt róla szó.
- Igaz, drágám? - Igen.
Akkor jobb, ha sietnek, hiszen ketyeg az óra!
Hagyd már őket, asszony!
Kér valaki csokoládéhabot?
Én kérek!
Bevallom, a csoki az egyetlen gyengém.
- Nekem is. - Tényleg?
Igen, imádom!
Lucas!
Lucas, el kell mondanom valamit! Odáig leszel!
- Lucas… - Igen?
Lucast keresed?
Igen. Itt van?
Még nincs itthon. Te ki vagy?
Senki. Megmondanád neki, hogy…
hogy Valentina kereste?
Vale… Valentina?
Vale!
Úgy örülök neked!
Lucas már annyit mesélt rólad!
Tényleg? És mit mondott?
Ó, semmi komolyat!
Lucasszal nincsenek titkaink, ha érted, hogy értem.
- Gyere be! - Nem. Nem, nem érek rá.
Most jutott valami az eszembe.
Lucas mindjárt hazaér. Sőt, már itthon kéne lennie.
Maradj vacsorára!
- Nem szoktam vacsorázni. - Vale!
- Igen? - Az, hogy zsaru vagy,
a világ legbátrabb tette!
Akkor jó.
- Köszönöm. - Majd beszélünk, jó?
- Jó. - Szia!
Huszonnégy éven át érlelték Skóciában.
- Huszonnégy? - Huszonnégy.
Szinte sajnálom meginni.
- Az nagyon sok év! - Ugyan! Igya csak meg!
A jó dolgok sem tartanak örökké.
A whiskey.
A szépség.
Az élet.
Én nem értek egyet.
Hallgatom.
Ott az építészet, például.
Építészet nélkül nem tudnánk, kik vagyunk,
kik voltunk, és kik leszünk, sem a magán-, sem a közéletben.
Ott a Colosseum, a Golden Gate híd.
Pani tornya. Mind egy-egy történelmi pillanat lenyomata, nemde?
A régmúlté.
A kor technológiájáé.
Az akkori gondolkodásé, szokásoké.
És pont emiatt az építészet örök.
Hiszen építészként felelősséget vállalunk,
annak a felelősségét,
hogy mit hagyunk
magunk után.
„Hogy mit hagyunk magunk után.”
- Ez tetszik. - Igen.
És ezért van,
hogy nem tudok
csak üzletként gondolni a munkára.
Nekem ez kultúra. Művészet.
- Erre iszunk! - Egészség!
Lenyűgöző!
A tapéta, a színkombináció! Gyönyörű!
Bár feleennyi jó ízlésem lenne!
Nem volt egyszerű.
Biztosan veleszületett tehetsége van.
Elárulhatok egy titkot?
Belsőépítésznek tanulok.
Tényleg?
Tényleg! Odavagyok érte.
Ha elmegyek egy barátnőm házába,
nem is tudom, úgy érzem, átváltoztatnám.
Jó olyan dolgot csinálni, amit szeret.
Önnek is van valami, ugye?
Nincs.
- Nem, dehogy! - De!
Ugyan, árulja el! Én is elmondtam. Bennem megbízhat.
Nos…
Eleinte úgy éreztem, nem nekem való,
de most már folyton azon jár az eszem.
Mondja! Mit csinál?
Rendőrtiszt vagyok.
Hű! Rendőrtiszt!
De elmondanám, hogy nekem a család az első.
Hát persze, természetesen.
Gilberto! Hála az égnek!
Már azt hittem, hogy tényleg meg fognak verni.
El is felejtetted, hogy mennek itt a dolgok?
Már beszéltem velük.
Elég!
Állj fel, a rohadt életbe!
Idefigyelj, te mocsok!
Ha még egyszer aláásod apám tekintélyét…
akkor tudod, mi lesz.
És ne menj Escobedóhoz sírni!
Őrizd meg a maradék kis méltóságodat!
Ha még egyszer belekötsz Herreráékba,
magam öllek meg, te rohadék! Hallod?
Gilberto!
Menjünk!
Nem éri meg.
- Drágám… - Elmondtad neki, hogy rendőr vagy?
Megbeszéltük, hogy nem mondasz róla semmit.
Úgy lett volna a legjobb.
Miért kellett elmondanod?
Bizalmasan beszélgettünk, drágám.
Bizalmasan? Jó, de egy belsőépítészeti kurzus nagyon más,
mint a rendőri munka.
Hát nem érted, María?
Drágám, odavoltak érted!
De ha úgy jobb neked, holnap felhívom őket, és elmagyarázom,
hogy az én ötletem volt, és neked nincs hozzá közöd.
Hogyne, az egész a te ötleted volt, nekem semmi közöm hozzá…
Ez még rosszabb fényt vet rám!
Teljesen lejáratna.
- Szerintem túlreagálod a dolgot. - Túlreagálom?
Igen, túlreagálod! Előbb-utóbb kiderült volna.
- Kiderült volna… - Ki.
…de csak az előléptetés után!
Ami, hála neked, nem fog megvalósulni!
- Beszélj halkabban! - Jó!
Sőt, jobb ötletem van.
Életünket az isteni gondviselés terelgeti.
És Isten akaratából újból hamuvá leszünk.
Ámen!
- Ámen! - Ámen!
1937. AUGUSZTUS 27. 1956. MÁRCIUS 14.
SZERETETT LEÁNYUNK ÉS TESTVÉRÜNK
Bocsáss meg!
A következő részben…
Ugyanúgy találtam rá, mint a többire.
Milyen pszichopata akarná lemásolni a Vetkőztetőt?
A rendőrség rossz embert kapott el.
Kapitány, elmentem Jessicához.
Megmutattam neki az autókat, és kiválasztotta ezt.
Tudod, én ezt minek hívom?
Rohadt nagy véletlennek.
Amúgy ma elkéstél.
Inkább a munkádat végezd, María!
Különben én magam foglak kirúgni.
A KÉKEK
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra