Sme tu, v parku Santiago, aby sme zistili, ako sa ľudia cítia.
Ako prijali správy o tom, že polícia konečne chytila Vyzliekača.
Som pokojná, lebo konečne môžeme vychádzať neskoro večer von, vďaka Bohu.
Chytili ho vďaka našim modlitbám.
- Myslím si… - Ja chcem vedieť,
prečo ho chytili až teraz?
Ako policajtka sa musíte cítiť dvojnásobne šťastná,
že Vyzliekača konečne zatkli.
Všetci občania sa budú môcť cítiť bezpečnejšie, keď pôjdu po ulici.
Je to mediálny cirkus, pane.
Vláda chce odpútať našu pozornosť,
od problémov, ktoré v krajine máme.
V mene všetkých obetí gratulujem.
Ak budeme takto pokračovať, dostaneme za mreže viac bláznov.
Je príjemne, že si už v noci nemusíme dávať toľko pozor.
Nebol ani na súde.
Vyzliekač sa rozhodol vziať si život.
Áno, viem, ale…
Bol to skutočný Vyzliekač?
Bolo načase. Teším sa. Skvelé správy.
Konečne bude v štvrti pokoj.
Mami, posielam pusy až do Tamaulipasu!
Modlime sa zaňho.
Mám tri dcéry a nechcel by som, aby sa im stalo niečo zlé.
Konečne polícia niečo dokázala.
Čo ak to neurobil?
Pani, čo robíte? Snažíte sa divákov vystrašiť?
Toto má byť inšpirujúca reportáž.
- Poďme. - Prepáčte.
- Čo? - Mohla si sa viac usmievať.
Nie? Byť presvedčivejšia?
Viete, že mám pravdu.
Čo tu len tak stojíte? Poďme hliadkovať.
Všetko bude v poriadku, dostanem ťa von.
María!
ŽENY V MODROM
VYZLIEKAČ CHYTENÝ!
Prečo si im to urobil, Tito?
Pozri sa na ňu, lebo za to ešte zaplatíš, ty hajzel!
Pozri, čo si urobil, zmrd!
Vystrašila som sa.
Čo sa deje?
Neviem, kde mi hlava stojí.
Nespala som v noci dobre.
Haló?
Pán Cabos. Aké milé prekvapenie.
Nie, nerušíte. Áno, je tu. Dám vám ho.
Pekný deň.
Dobré ráno, pán Cabos. Ako sa máte?
Dobre. Ďakujem.
Dnes večer o ôsmej. Skvelé.
Ďakujem. Dovidenia.
Tak?
- Pozval nás na večeru. - Večeru?
Áno, ty a ja, jeho manželka a on, nikto iný.
U neho.
Myslíš, že…
- Samozrejme, drahý. - Nie, nie, nie.
- Gratulujem! - Nie, prosím.
- To som rada! - Nie.
Ešte neoslavujme.
Nevieme. Veď…
Vzdal som sa Acapulca, tak…
Zlatko, no tak. Je to tvoje. Som si istá.
- To nevieme. - Čo je tvoje? Nechápem.
Ocko dostane v práci zaslúžené povýšenie.
To nevieme.
Myslím, že si zaslúži aj objatie.
Gratulujeme!
- Áno, zlato. - Nuž…
Dostaneš ho.
Hej, mami.
Znamená to, že už nemusíš pracovať?
Nie, zlatko. Nie, stále budem pracovať.
- Alex. Alex! - Alex. Alex!
No tak, sadni si.
- Takže je rozhodnuté? - Áno, zlatko.
Dobre, máme tam byť o ôsmej.
- Nesmieme meškať. - Iste.
Ahoj. Volám sa María de la Torreová. Ako sa máte?
Áno, môžeme ísť na večeru.
Ángeles, raňajky!
- Ako práca? - Výplata je v piatok.
Na to som sa nepýtala.
Čo tvoje kamarátky?
Neviem, či sú to kamarátky, babka. Sú to kolegyne.
Sú tam aj muži?
- Akože v polícii? - Áno. Veľa. Väčšina sú muži.
Nepáči sa ti nejaký? Ako frajer alebo tak?
Aby si nebola sama.
Nie som sama. Som s tebou.
Áno, ale stará mama nie je to isté,
ako muž, čo kráča vedľa teba.
Aby ti robil spoločnosť.
Musím ísť.
Ángeles?
Áno?
Chcela by si mať frajera?
Áno.
Veľmi.
Ty si už hore?
Už dlho.
Upratala si?
Valentina, nikto nemá rád neporiadok.
Áno, ale je to môj neporiadok. Nabudúce sa opýtaj, dobre?
Keď to ocka prejde, nebudem ťa už otravovať.
Tvoj otec nevyzerá na človeka, ktorého veci prejdú.
- Ale je. Len to trochu prehnal. - Prefackal ťa.
Lebo som mu klamala.
Naša rodina je možno tradičná. Ale sme si veľmi blízki.
Máme sa veľmi radi.
Zaplať polovicu nájomného, prestaň upratovať
a môžeš ostať, kým budeš chcieť. Dobre?
Je opitý?
Len z pohľadu naňho mám opicu.
Zmena plánov.
Odteraz budete na striedačku pracovať na stanici a v parkoch.
A na ďalšom jednom či dvoch miestach.
Prečo?
- Kto sa pýtal? - Ja.
Príkazy veliteľa.
Možno preto, lebo sme našli telo?
- Našli ste telo? - Áno, našli sme telo.
Ak Vyzliekača už chytili, prečo nemôžeme byť v parku?
To je vrchol. Nemôžeme nosiť zbrane,
potom nájdeme telo. A teraz čo, nemôžeme ísť do parku?
Nechcete nás zamknúť do skrine?
Teba áno.
Hej, sú to dobré správy.
Na stanici sa robí skutočná práca.
Nie je tak, kapitán?
Vysvetlím vám, ako tieto ranné porady fungujú.
Ja dávam rozkazy a vy poslúchate.
Žiadne kecy.
Žiadne návrhy a čo je najdôležitejšie, žiadne prekliate debaty.
Každej skupine bola priradená oblasť.
Pozrite si zoznam tam vonku.
Nie je to také zlé.
Pridelili nás sem.
Čo presne budeme robiť?
Asi ponúkneme našu pomoc.
Ranné vtáča ďalej doskáče.
Rozprávali sme sa o tomto už asi tisíckrát.
Áno.
Samozrejme, že ťa počúvam.
A čo s tým všetkým má tvoja matka?
A s mojou dcérou?
Počúvaj ma.
Ak si myslíš, že nechám tvoju matku rozhodovať, čo robím so svojou dcérou…
Počkaj.
Môžeš tu prestať postávať?
Je to otravné.
Iste.
Čo je?
Našou dnešnou prácou je ponúknuť pomoc.
Potrebujete pomoc?
Ak poviem áno, odídeš?
Ak to, čo potrebujete, znamená, že mám ísť inam, tak áno.
Dobre.
Potom ti zavolám, zlatko.
- Díaz. - Čo je?
Ponúkam svoju pomoc ako kolegyňa pre budúce projekty.
- Iste. - Áno.
Niekoľkokrát som si prečítala policajnú príručku.
Ovládam vyšetrovacie taktiky, boj zblízka,
zbrane, a čo je najdôležitejšie, nepoddám sa tlaku.
Dobre.
Vlastne s niečím mi môžeš pomôcť.
Takže toto je skutočná práca?
Prinesiete mi jednu dole?
Vidíš? Mať ženy v polícii nie je také zlé.
- Tu. - Vďaka.
Nemáte za čo.
Potrebujete ešte niečo?
Napríklad niečo, čo súvisí s políciou?
Hlúpe papierovačky.
Pravda.
Vlastne pre vás niečo máme.
Platíš obed, však?
Tento týždeň už tretíkrát. Ty si na rade.
- Čo to je? - Výpovede.
1964. 1965.
Zoraďte ich, aby sa dali archivovať.
Abecedne a podľa dátumu.
- Tak do práce. - Nie tu!
- Hej… - Keď ich zoradíte.
Počuli ste. Vráťte sa, keď ich zoradíte.
Takže nám dáte kanceláriu?
Nemyslím si.
To si mal váš kapitán vybaviť s veliteľom stanice.
Tak kde máme pracovať?
Pre mňa za mňa pracujte aj na posratých záchodoch.
Ale dokončite to dnes.
- Ideme na obed, nie? - Jasné.
Čo tu robíš?
Nič. Prišla som, či nepotrebujete pomoc.
Nie. Nepotrebujem pomoc, ďakujem veľmi pekne. Môžeš ísť.
Prepáč, nevyjadril som sa jasne? Poď so mnou.
- Detektív. - Áno.
Rozumiem, že ste na tele obete našli odtlačky prstov toho muža.
Presne tak.
Ale našli ste jeho odtlačky aj na ostatných telách?
To je tajná informácia. Nič ťa do toho nie je.
Rozumiem, ale keďže prípad je už uzavretý,
a Vyzliekač je mŕtvy, možno by som sa mohla niečo naučiť.
Chceš sa niečo naučiť?
Pozri sa na ňu.
Pozri, čoho sú v dnešnej dobe ľudia schopní.
Tak radšej nevychádzaj z domu.
- Poďme. - Čo to je?
Vidíte? Sme pre nich otrokyne, nie policajtky.
Zajtra budeme zametať podlahu.
Odtlačky našli v blate a na tele.
Okrem toho ho zatkli priamo v parku.
Kde pracoval.
Nechali by ste svoju obeť tam, kde pracujete?
Ja by som nikoho nezabila.
To vieme, Ángeles. Pointa je, nechceli by ste si byť isté?
Čo tu, do riti, robíte?
Všade som vás hľadal.
Chránime občanov, kapitán. Nie je to zjavné?
Túto úlohu nám pridelili.
Vnútri pre nás nemajú miesto.
Dopekla.
Ak by bol triezvy, vyzeral by celkom dobre.
Neviem ako vy, ale chcela by som si byť istá,
že Tito Flores bol Vyzliekač.
Naozaj?
Jasné.
Z tých detektívnych románov si sa musela niečo naučiť. Nie, María?
Navrhujem, kopnime do osieho hniezda a uvidíme, čo sa stane.
Ako to myslíš?
Ángeles, pracovala si na oddelení odtlačkov.
Pozrieš, či jeho odtlačky našli aj na ostatných telách?
To by bolo proti protokolu.
Počkať.
Asi by sme mali počúvať môjho brata.
Viem, že to nie je ľahké.
Ale je to dobrý policajt a nemyslím, že by niekoho zatkol bez dôkazov.
Jedného dňa budeš musieť dospieť, Gabina.
Môžeš tie odtlačky pozrieť. Nikto sa o tom nemusí vedieť.
Ja áno.
Viem, že ty áno.
Hovorím o tých zmrdoch tam hore.
Ak niečo nájdeme, musíme ísť priamo za Gerardom.
Taký je protokol.
Len preto, že tam nie sú odtlačky, neznamená, že ich nezabil.
Jessica Machadová verí, že jej sestra nastúpila do auta s bielou strechou.
V deň, keď Margarita zatkli, spomínali jeho mamu.
Môžeme ísť za ňou.
Čo mala na sebe? No jasné, tá štetka.
Detektív Sanchez alebo Ramirez potrebuje adresu príbuzného,
aby mu poslali osobné veci…
Mám hovor.
A ja mám problém.
Poď bližšie.
Ak tie veci dnes nepošlem, vyhodia ma.
A vieš, čo by bolo hrozné?
Musieť povedať, že príčinou bolo,
že zamestnankyňa si cez pracovnú dobu vybavovala osobný hovor.
Nie je to osobný hovor.
Je mi u riti, či voláš so Santom.
Policajné auto nevie, kam ísť.
Takže, čo urobíme?
Čo potrebuješ?
Adresu Margarita Floresa.
Kto to je?
Ako sa voláš?
- Chela. - Chela.
Margarito Flores je Vyzliekač.
Dobre. Pomôžem ti.
Ďakujem.
Kapitán.
Len vám chcem oznámiť, že ideme na obed.
Dobre, nemusíš mi to hovoriť.
- Bež. - Dobre.
De la Torreová.
María, prosím.
Keď počujem svoje priezvisko, mám pocit, že tu je manžel.
Tak, potom,
María.
Pozri.
Viem, že sa zdá, že vás tu nechcú.
Nezdá. Je to tak.
Nuž, áno.
Ide o to… že oni uviazli v minulosti.
Nezažili to, čo som videl v akadémii.
Pamätám si, keď som na stanicu prišiel prvýkrát.
Mal som 24. Bol som plný…
- Pane. - Čo je?
Kolegyne ma už čakajú, ideme na obed.
Áno, samozrejme. Môžeš ísť.
Ďakujem.
Poďme.
- Nejdem. - Prečo nie?
Lebo moja rodina čaká, že niečo pokašlem,
aby dokázali, že sem nepatrím. Nemôžem to dopustiť.
- Kto to zistí? - Moji bratia.
A čo obete?
Nie sme policajtkami kvôli nim?
To nič.
Pracuj na súboroch. Ak by sme sa zdržali. Dobre?
Nie je to nič.
Čo je?
Tá žena je otrava.
Stavím sa, že jej manžel nezomrel, ale skrýva sa.
Ako si ju zvládal?
Nuž, našli sme si dynamiku. Dôverovala mi.
Pri mne bola v pohode.
Áno, musíš byť trpezlivý.
Zvykne si na to.
Alebo poď so mnou do Acapulca…
- Nie. - Vezmeme ju na večeru.
Predstavíš ma. Povieš jej, že nie som idiot.
- Nejdem. - Že viem, čo robím.
- Prosím. - To nie je nutné.
- Je to nutnejšie, než si myslíš. - Nie je.
- Je to nutné… - Hovorím,
že chcem byť s rodinou.
Sľúbil som to. Sľúbil. A chcem to dodržať.
Čomu z toho nerozumieš?
Ten sľub nás môže stáť firmu.
O ten projekt prídeme. Ser na sľub, Alejandro.
Netrep.
Miguel. Je to tvoj projekt.
Takže pôjdeš do Acapulca.
A budeš ten projekt viesť a vyriešiš to,
čo musíš vyriešiť, Miguel.
Prosím.
Dobre.
- Postarám sa o to. - Dobre.
Gratulujem k dnešnému večeru.
Zaslúžiš si to.
Trpezlivosť.
Prvá dáma pripomenula,
že hoci celé mesto oslavuje
zatknutie Vyzliekača, je čas aj na zamyslenie.
Požiadala ľudí, aby sa modlili za obete.
Hlavne za poslednú, Paolu Machadovú,
ktorej pohreb sa uskutoční v záhrade Panteón zajtra o desiatej.
Hej, počúvala som to.
Neviem sa sústrediť na mapu.
Spýtajme sa na smer.
To netreba.
Nechcem sa tu stratiť.
Nestratili sme sa.
Len niektoré ulice majú názvy, ktoré nie sú na mape, to je všetko.
Takže sme sa stratili.
Asi by si mala zabočiť doľava.
Asi?
Vymeníme sa?
Nebudeš šoférovať moje auto.
Tak prestaň a zaboč doľava. Poďme. Poď, poď.
Sme tu.
VRAH
Pani Norma Hidalgová Juarezová. Sme z polície.
Odíďte, prosím.
Chceli sme sa vás len niečo spýtať. Prosím.
Aby ste mohli naďalej klamať o mojom synovi?
Nie, chceme poznať pravdu. Pani!
Dopekla!
Pani Norma. Neveríme, že váš syn zabil tie ženy.
Môj syn nebol vrah. Bol to dobrý človek.
Možno nám to pomôžete dokázať.
Rozmýšľala som, kedy sa u nás zastavíš.
Máš kópie odtlačkov, ktoré našli na obetiach Vyzliekača?
Na čo ich potrebuješ?
Nie je to proti protokolu. Ale musí to ostať tajomstvom.
Policajtkou si pár dní a už máš tajomstvá?
Mám kópie všetkých odtlačkov.
Ty si ma to naučila, alebo si zabudla?
Pozrime sa.
A ako to ide s novými kolegyňami?
Stále sa ich snažím pochopiť.
Sú trochu čudné.
To nič. Skôr či neskôr im porozumieš.
Aj mne si porozumela.
Páči.
Ďakujem.
Nenarodil sa taký. Do hlavy ho kopol kôň.
Na ranči môjho brata.
Doktor povedal, že ak by trafil o pár centimetrov doľava,
odtrhol by mu hlavu.
Čo sa potom zmenilo?
Všetko. Všetko sa zmenilo.
Už sa nedokázal hýbať. Ledva rozprával.
A vyhodili ho zo školy, viete?
Povedali, že nevedia, čo s ním.
Poviete nám o jeho registri trestov?
Aký register trestov? To je ďalšia nechutná lož.
Neďaleko je park.
Môj Tito celé hodiny sedával na hojdačke.
Tam spoznal Inés.
Mala 13 rokov, ale pre Tita bola ako jeho staršia sestra.
Jedného dňa mu Inés dala kvet.
Tito ju chcel pobozkať.
Bol to pubertiak.
Urobil chybu.
A jej mama ho zažalovala.
Povedala, že to bolo sexuálne obťažovanie.
Dali ho do väzenia.
Trvalo mi mesiac dostať ho odtiaľ.
Keď sa vrátil…
Niečo sa tam stalo, viete?
Už nikdy neprehovoril.
A ako váš syn chodieval do práce? Mal auto?
Pani.
Nevedel ani držať ceruzku.
Chodila som s ním do práce autobusom.
NEVEDEL ŠOFÉROVAŤ
Aj som po neho chodila.
Lebo som si uvedomila, že si nepamätal trasy autobusov.
A už vôbec by sa nenaučil šoférovať.
Prepáčte.
Viete, kde by som našiel pár k tejto topánke?
Dnes nie, prosím. Mám veľa práce.
Som zákazník a chcem si kúpiť topánky.
Odmietate ma obslúžiť?
Akú veľkosť?
Akú máte vy?
Mám veľkosť 39.
Aké malé nožičky. To sa mi páči.
Hej, hej.
Prepáčte.
Dohodnime sa.
Kúpim vám topánky, čo sa bude páčiť vášmu šéfovi.
A obujete si ich na večeru so mnou, čo sa bude páčiť mne.
Všetci vyhráme.
Pozrite. Neviem, koľkokrát som vám to už povedala.
Nepôjdem s vami na rande.
- Nie ste na mužov? - Nebuďte drzý.
Budete to ľutovať.
Čo povedal?
Že to budem ľutovať.
Mala by si s ním ísť.
S takým mužom nebudeš musieť v živote pracovať.
Nemám záujem. Ako to?
Nemáš dlhý zoznam nápadníkov.
Nebuď taká vyberavá.
Ale je to tvoj život. Už ide.
Vezmem si tieto.
Veľkosť 39.
Veliteľ Herrera. Dlho sme sa nevideli.
- Vôbec ste nezostarli. - Kto vám dovolil sadnúť si?
Moje policajtky potrebujú priestor na prácu.
Park je dosť veľký, nie?
Ale náčelník Escobedo ich pridelil sem. A keďže ste veliteľ stanice…
Mojou prácou na stanici je zaistiť, aby každý centimeter
bol využitý na vyšetrovanie a riešenie zločinov.
Nie, aby spĺňali drbnuté rozmary politika,
ktorý chce predviesť svoje sľuby z kampane.
Veliteľ, so všetkou úctou,
nie som slepý.
Ja osobne som ich vycvičil.
A musím povedať, že je medzi nimi niekoľko ozajstných policajtiek.
Vrátane vašej dcéry.
Máte deti?
Nie, nemám.
Zjavne nie.
Ak by ste mali, chápali by ste, že nie som hrdý, že moja jediná dcéra
sa promenáduje po posratých uliciach tohto nebezpečného mesta
oblečená v prekliatej minisukni.
Mám to všetko.
Nie.
Kedy sme k stolu detektívov pozvali policajta v uniforme?
Detektív, máte minútku?
Skončili ste?
Toto je dôležitejšie, pane.
Mne nehovor, čo je dôležité.
- Ja ti to poviem. - Lozano, nechaj ich.
Ako vidíte, máme prácu, dámy. Čo chcete?
Margarito Flores.
- Čo s ním? - On nie je Vyzliekač.
A máme dôkazy.
- Máte dôkazy? - Áno.
Vy idioti. Koho to bol nápad?
- Díazov? - Bol si to ty?
Ty si to povedal.
Ja?
Nehraj sa na hlúpeho.
Nie je to vtip.
- Nie je to vtip? - Nie.
Ukážte nám dôkazy.
Samozrejme, pane.
Margarito Flores mal diagnostikované nezvratné poškodenie mozgu,
čo ovplyvnilo jeho jemnú motoriku.
Preto nedokázal vziať do ruky pero, aby podpísal priznanie.
A už vôbec by lanom nezviazal šesť obetí.
Na rukách sa našlo devätnásť rôznych odtlačkov.
Ale ani jeden odtlačok na krku, zápästiach či členkoch.
Hoci bola obeť zviazaná a uškrtená.
Práve naopak. Tie oblasti boli čisté.
Nikto taký opatrný by nebol taký dezorganizovaný.
Jeho matka povedala, že nevedel šoférovať.
A bez pomoci nevedel ani nastúpiť na správny autobus.
Vysvetlite mi, ako mohol sám cestovať na každé miesto,
zabiť tie ženy a potom odísť
bez toho, aby zanechal čo len jeden dôkaz, pane.
Pravdepodobnejší scenár je, že bol v parku, v ktorom pracoval.
Počas pochôdzky našiel telo a myslel si, že je nažive.
Snažil sa ju zobudiť a nechal jej na rukách odtlačky.
Keď si uvedomil, že je mŕtva,
ušiel a v blate zanechal odtlačok topánky.
Riadne ste to vyšetrili.
Správne, pane.
Učte sa od nich.
Páni.
Takto sa robí vyšetrovanie.
Romandía! Poď sem!
Čo je?
Nič. Všetko v poriadku. Len som ti chcel zagratulovať.
Pozri, tri tvoje podriadené
viedli nepovolené vyšetrovanie,
porušili hierarchiu velenia
a mali gule,
prísť a povedať mi do tváre,
že som zatkol nevinného. Nie je tak?
My…
Buď ticho. Dobre?
Keď si pred nadriadeným, buď ticho.
To platí aj pre teba aj pre teba.
Pokiaľ nepovieme inak.
Šli ste za jeho mamou, však?
Čo ste si mysleli, že vám asi tak povie?
Čo iné, než čokoľvek, aby ochránila svojho syna a uverili ste,
že nie je vrahom.
A tie odtlačky.
Výborná práca.
Gratulujem. Len jedna vec.
Vrahovia nie sú dokonalí.
Robia chyby. Preto ich chytíme.
Rozumieš?
Je mi u riti, že toto je Escobedov srdcový projekt.
Obviním ich z neuposlúchnutia rozkazov.
A tieto tri ženy v modrom sú s okamžitou platnosťou suspendované.
Ako policajtky ste skončili.
Páni, prestaňme sa zabávať a vráťme sa do práce.
Môžete ísť.
Do mojej kancelárie. Hneď.
Pozri, Herrera…
Máš pravdu.
Stále nevedia, ako to tu funguje.
Daj im ešte šancu.
Osobne dozriem na to, aby sa držali pravidiel.
Vyhneme sa tak Escobedovi.
Dobre.
A prečo by som to, do riti, robil?
Lebo ak nie, tak končím.
Pozrime sa na neho.
Ty si teda hrdina.
Rob si, čo chceš, Romandía. Je to tvoj pohreb, nie môj.
Ten kabaret ťa teda zmenil.
Ďakujeme.
Prečo ste neprišli za mnou?
Lebo on je detektív, pane.
Áno, ale ja som váš šéf, do riti!
Vyzeral som ako idiot.
Toto všetko ste robili za mojím chrbtom.
Len sme chceli opäť otvoriť ten prípad. Mrzí nás to.
Nechcem počuť, že vás to mrzí.
Chcem počuť, že sa k nemu už nepriblížite.
Že sa na nich ani nepozriete!
Nejde tu len o váš krk. Rozumiete?
Teraz choďte.
Ty počkaj.
Či sa ti to páči, alebo nie, tvoje konanie má následky.
Chceš ich viesť?
Tak to najskôr pochop.
Herrera.
Veliteľ. Tu Escobedo.
Pane, mám teraz veľmi veľa práce.
Preto vás veľmi nezdržím.
Ženy v modrom, veliteľ.
Počúvam.
Počul som, že ste sa o nich rozprávali s kapitánom Romandíom.
A veľmi jasne som mu povedal, že…
Viem, čo ste povedali.
Ale veliteľ, policajtky musia pracovať.
Potrebujú priestor. Je to prosté.
Na stanici nie je viac miesta.
Kvôli reputácií, ktorú polícia posledné roky získala, viem,
že máte málo personálu. Tie čísla mám pred sebou.
- Môžem vám ich povedať. - Tie čísla poznám.
Je možné, že sa cítite ohrození pár dievčatami v modrom?
To je ono, veliteľ?
Vôbec nie, pane.
Nepotrebujem nič veľkolepé. Skôr jednoduché. To je všetko.
Dobre, pane.
Prezident republiky a ja vám budeme za vašu podporu vďační.
Vstúpte, vstúpte.
Ďalej, ďalej.
Čo hovoríte?
Tak, a sme tu.
Kde presne?
Na vašom novom pracovisku.
A čo ten smrad?
Vlhkosť. A určite aj mŕtvy potkan.
Toto miesto vybral osobne tvoj otec.
Tak dobre. Cíťte sa tu ako doma.
Ahoj.
Nuž…
Kam ideš?
Prečo to chcete vedieť?
Nie, ja…
Prosím, nesnažím sa…
To nič. Dobrú noc.
Vieš čo.
Na stanici nikto môjho brata nespochybňuje.
A viem, že vás nechcel počúvať,
ale odviedli ste veľmi dobrú prácu.
Veľmi dôslednú.
Áno. Ja viem.
Takže, len som ti to chcel povedať.
Volám sa Ángeles Cruzová.
A vy?
Gabriel. Gabriel Herrera.
Nuž…
- Maj sa, Gabriel. - Ahoj.
Môžem ťa odprevadiť domov?
Áno. Kde máš auto?
Moje…
Nie, nemám auto.
Môžeme sa prejsť, ak chceš.
Dobre.
Áno.
Dobre.
Naozaj?
Poďme, poďme.
Dobre, a sme tu.
Nuž…
možno…
rozmýšľal som, že by bolo lepšie, ak by si nehovorila, že si policajtka.
Aby sme to nekomplikovali…
Chceš, aby som klamala?
Nie. Len sa vyhýbaj tej téme.
Aspoň nateraz.
Potrebujem povýšenie.
Obaja ho potrebujeme.
Dobre.
- Pozrite. Naša vnučka. - Ukážte.
- Krásna. - Ďakujeme.
- Oči má po babke. - Naozaj?
- Áno. - Ďakujem.
Vy máte dve deti, však?
- Áno. - Áno, chlapca a dievča.
Niekedy mám toho dosť.
Verte, či nie, ale keď odídu, budú vám chýbať.
Zvážte, či nechcete ďalšie dieťa.
Aby ste mali spoločnosť.
Áno, rozprávali sme sa o tom. Prišla na to reč.
- Však, zlatko? - Áno.
Tak to sa poponáhľajte, lebo mladšia už nebudete.
Nechaj ich na pokoji, žena.
Dá si niekto čokoládovú penu?
Iste.
Čokoláda je môj jediný hriech.
- Aj môj. - Naozaj?
Milujem ju.
Lucas!
Musím ti niečo povedať. Bude sa ti to páčiť.
- Lucas… - Áno?
Hľadáš Lucasa?
Áno. Je tu?
Ešte neprišiel. Kto ho hľadá?
Nikto.
Povieš mu, že som hľadala…
Že ho hľadala Valentina?
Vale… Valentina?
Vale!
Milé ťa konečne spoznať.
Lucas mi o tebe rozprával.
Naozaj? Čo ti povedal?
Nič vážne.
S Lucasom nemáme tajomstvá, ak mi rozumieš.
Nie, nerozumiem.
- Poď ďalej. - Nie, mám ešte povinnosti.
Práve som si spomenula.
Lucas za chvíľu príde. Vlastne by tu už mal byť.
Ostaň na večeru.
Nevečeriam.
Vale.
Áno?
To, že si policajtka,
je najodvážnejšia vec na svete.
Tak dobre.
- Ďakujem. - Uvidíme sa, dobre?
- Áno. - Ahoj.
Zrela 24 rokov v Škótsku.
- Dvadsaťštyri? - Dvadsaťštyri.
Cítim sa previnilo piť ju.
- To je veľa rokov, však? - Nebojte sa, pite.
Skvelé veci netrvajú večne.
Whisky.
Krása.
Život.
Neviem, či s tým súhlasím.
Počúvam.
Architektúra, napríklad.
Bez architektúry by sme nevedeli, kým sme,
kto sme boli a kým chceme byť
v súkromnej či verejnej sfére.
Máme Koloseum, most Golden Gate.
Paniho vežu. Sú to svedectvá každej historickej chvíle, nie?
Toho, čo sme mali.
Akú technológiu sme vtedy mali.
Čo sme si v tej dobe mysleli, aké sme mali zvyky.
A preto hovorievam, že architektúra je večná.
Lebo my architekti máme možnosť
a zodpovednosť
zanechať svoju stopu
v čase.
„Zanechať stopu v čase.“
- To sa mi páči. - Áno.
A preto…
Si nemôžem myslieť,
že táto práca je len obchod.
Pre mňa to je kultúra.
Je to umenie.
Na to si pripime.
Na zdravie.
Veľmi pôsobivé.
Tá tapeta a kombinácia farieb. Krásne.
Kiežby som mala váš vkus.
Nebolo to ľahké.
Určite máte prirodzený talent.
Môžem sa vám priznať?
Robím si kurz interiérového dizajnu.
Naozaj?
Hovorím vám. Som posadnutá.
Vždy, keď prídem ku kamarátkam na návštevu,
neviem, mám chuť im tam všetko prerobiť.
Je skvelé robiť niečo, čo máte radi.
Vy niečo robíte, však?
Nie.
- Nie, vôbec nie. - Áno.
Povedzte mi. Ja som vám to povedala. Môžete mi veriť.
Nuž.
Najskôr som si nemyslela, že to bude pre mňa,
ale teraz na to nemôžem prestať myslieť.
Hovorte. Čo robíte?
Som policajtka.
Páni. Policajtka.
Ale viete, naplno sa venujem rodine.
Samozrejme, prečo by aj nie?
Gilberto. Vďakabohu.
Už som sa bál, že to je niekto, kto zo mňa vymláti dušu.
Si preč už tak dlho, že si zabudol, ako veci fungujú?
Už som s nimi hovoril.
To stačí.
Vstávaj, ty chuj.
Počúvaj ma, ty hajzel.
Ak ešte raz podkopeš autoritu môjho otca…
vieš, čo sa stane.
A opováž sa vyplakávať Escobedovi.
Nechaj si ten kúsok dôstojnosti, ktorý ti ostal.
Ak ešte niekedy skrížiš Herrerovcom cestu,
ja osobne ťa zabijem. Počuješ ma?
Gilberto.
Poďme.
Nestojí za to.
- Zlato… - Povedala si jej to?
Dohodli sme sa, že to nespomenieš.
Že to je najlepšie.
Prečo si jej to povedala?
Rozprávali sme sa dôverne, zlato.
Dôverne? Áno, ale je rozdiel rozprávať o kurze interiérového dizajnu
a že si policajtka.
Nechápeš, María?
Zlato, úplne si ich očaril.
Ale ak chceš, zajtra im môžem zavolať a vysvetliť,
že to bol môj nápad a ty s tým nemáš nič spoločné.
Presne. Lebo to bol tvoj nápad a ja som s tým nič nemal.
To budem vyzerať ešte horšie.
Vyzerám ako hlupák.
- Podľa mňa preháňaš. - Preháňam?
Áno, preháňaš! Aj tak by na to prišli.
- Prišli by na to… - Áno.
…ale už by som bol povýšený!
Čo sa teraz vďaka tebe nestane!
- Môžeš byť tichšie? - Samozrejme!
Vlastne mám lepší nápad.
Naše životy vedie božská prozreteľnosť.
Prach si a na prach sa obrátiš.
Amen.
- Amen. - Amen.
NATALIA MORALESOVÁ 27. AUGUST 1937 – 14. MAREC 1956
MILOVANÁ DCÉRA A SESTRA
Odpusť mi!
V ďalšej epizóde…
Našiel som ju ako ostatné.
Aký maniak by chcel napodobniť Vyzliekača?
Polícia chytila nesprávneho muža.
Kapitán, šla som za Jessicou.
Ukázala som jej autá a vybrala toto.
Vieš, čo to je?
Prekliata náhoda.
Dnes ráno si meškala.
Rob si svoju poondiatu prácu, María.
Lebo inak ťa vyhodím.
ŽENY V MODROM
Preklad titulkov: Zuzana Šplhová