Obiskovalce parka Santiago sprašujemo, kako se počutijo.
Kako so sprejeli novico o tem, da je policija končno prijela Slačilca.
Pomirjena sem, saj gremo lahko zvečer spet ven, hvala bogu.
Naše molitve so pomagale, da so ga prijeli.
- Mislim, da… - Zakaj ga niso ujeli že prej?
Kot policistka ste najbrž še bolj veseli kot drugi,
da so Slačilca končno prijeli.
Meščani se bodo zdaj na ulicah počutili varnejše.
To je medijski cirkus.
Vlada bi rada pozornost odvrnila od pravih težav v državi.
Čestitam v imenu vseh žrtev.
Nadaljujmo tako, pa bo za zapahi še več norcev.
Prijeten občutek je, da se ponoči ni treba več bati.
Niso mu sodili.
Slačilec se je odločil, da si vzame življenje.
Ja, ampak…
- Je bil to res Slačilec? - Čas je že bil. V soseski bo končno mir.
Mami, pošiljam pozdrave v Tamaulipas!
Moliti moramo zanj.
Tri hčere imam. Ne bi hotel, da bi se jim kaj zgodilo.
- Končno je policija ukrepala. - Kaj, če ni bil on?
Kaj delate? Bi radi prestrašili gledalce?
- Prispevek naj bi bil spodbuden. Gremo. - Žal mi je.
- Kaj? - Bolj bi se morala smejati.
- Biti prepričljivejša. - Veste, da imam prav.
Kaj postopate? Gremo patruljirat.
Vse bo v redu, ven vas bom spravila.
María!
WOMEN IN BLUE
SLAČILEC ARETIRAN!
Zakaj si to naredil, Tito?
Dobro si jo oglej, ker boš plačal za to, pizdun. Glej, kaj si naredil!
- Ustrašila sem se. - Kaj je?
Ne vem, kje imam glavo. Slabo sem spala. Halo?
G. Cabos. Kako prijetno presenečenje.
Ne, ne motite. Ja, tu je. Takoj vam ga dam. Lep dan.
Dobro jutro, g. Cabos. Kako ste?
Dobro. Hvala.
Nocoj ob osmih. Krasno.
Hvala. Na svidenje.
No?
- Na večerjo sva vabljena. - Večerjo?
Ja, midva, on in žena. Pri njem doma.
Misliš, da…
- Seveda, dragi. Čestitam! - Ne, ne, prosim.
- Krasno! - Ne veseliva se še.
Ne veva še. Ker sem zavrnil Acapulco, sem mislil…
Dragi, mesto je tvoje. Prepričana sem.
- Kaj je tvoje? Ne razumem. - Očka bo zasluženo napredoval.
- Tega še ne vemo. - Zasluži si objem.
- Čestitke, očka! - Ja, dragi.
Gotovo boš napredoval.
Mami, ali to pomeni, da tebi ne bo treba več delati?
Ne, ljubček. Še naprej bom delala.
- Alex. - Alex!
Sedi.
- Torej je zmenjeno? - Ja, dragi.
Ob osmih morava biti tam.
- Ne smeva zamuditi. - Seveda.
Pozdravljeni. Sem María de la Torre. Kako ste?
Ja, lahko bi šla kdaj na večerjo.
Ángeles, zajtrk!
- Kako služba? - Plačo dobim v petek.
Nisem zato vprašala.
Kakšne so tvoje prijateljice?
Ne vem, ali so moje prijateljice. Moje sodelavke so.
Je kaj moških?
- V policiji? - Ja, veliko. Večina je moških.
Ti je kakšen všeč? Kot za fanta ali kaj podobnega.
Da ne boš sama.
Nisem sama. Tebe imam.
Ja, ampak stara mama ni enako
kot moški, ki ti stoji ob strani. In ti dela družbo.
Iti moram.
Ángeles.
- Ja? - Bi rada imela fanta?
Ja.
Zelo.
Kdaj si vstala?
Že nekaj časa je tega.
- Si počistila? - Valentina, nihče ne mara nereda.
Ja, ampak to je moj nered. Drugič vprašaj, prav?
Ko bo oče prišel k pameti, te ne bom več morila.
Tvoj oče se mi ne zdi tip, ki pride k pameti.
- Pa je. Malo predaleč je šel. - Po obrazu te je udaril.
Ker sem mu lagala.
Res smo tradicionalna družina, ampak smo zelo povezani.
Zelo se imamo radi.
Če plačaš pol najemnine in nehaš čistiti, lahko ostaneš, kolikor hočeš.
- Je pijan? - Samo pogledam ga, pa imam mačka.
Sprememba načrta.
Od zdaj boste delale izmenično na postaji in v parkih.
- In še drugje. - Zakaj?
- Kdo sprašuje? - Jaz.
- Šef je tako rekel. - Ker smo našle truplo?
- Truplo ste našle? - Ja.
Če so Slačilca prijeli, zakaj ne moremo ostati v parkih?
Najprej nam ne dajo orožja, ko pa najdemo truplo, nam vzamejo parke?
Nas ne bi raje zaprli v omare?
Tebe ja.
Ampak to je dobro. Pravo delo je na postaji.
- Ni tako, stotnik? - Jutranji sestanek deluje takole:
jaz ukazujem, ve ubogate.
Brez klepetanja.
Brez predlogov in še posebej brez razpravljanja.
Vsaka skupina je dobila okrožje. Zunaj je seznam.
Saj ni tako slabo, a?
- Tu bomo. - Kaj natančno bomo delale?
- Najbrž bomo ponudile pomoč. - Kdor prej pride, prej melje.
O tem sva govorila že tisočkrat.
Ja.
Seveda te poslušam.
Kaj ima tvoja mama pri vsem tem?
In z mojo hčerjo?
Tvoja mama ne bo govorila, kaj je dobro za mojo hčer.
Čakaj.
- Lahko nehaš postopati tod? Motiš me. - Seveda.
Kaj je?
Naše delo je pomagati. Potrebujete pomoč?
Če pritrdim, boš šla?
Samo če vam bom s tem kako pomagala.
Prav.
Pozneje te pokličem, draga.
Díaz. Prišla sem ponudit pomoč kot kolegica.
- A tako? - Ja.
Večkrat sem prebrala policijski priročnik.
Poznam preiskovalne taktike, boj mož na moža,
orožje in ne popustim pod pritiskom.
Ja, razumem.
Lahko mi pomagaš pri nečem.
To je pravo delo?
- Mi prineseš eno? - Ni tako slabo imeti ženske pri policiji.
- Hvala. - Prosim.
Še kaj?
Mogoče kaj v zvezi s policijskim delom?
- Zoprno administrativno delo. - Res je.
Pravzaprav imamo nekaj za vas.
- Danes ti plačaš malico. - Ne, ta teden sem jo že trikrat.
- Kaj je to? - Izjave. 1964. 1965.
Razvrstite jih zaradi arhiviranja. Po abecedi in datumih.
- Na delo. - Ne tu! Ne, dokler niso razvrščene.
- Vrnite se, ko boste opravile. - Torej nam boste dali pisarno?
Niti ne. Tvoj stotnik bi se moral o tem dogovoriti s postajnim načelnikom.
- Kje pa naj delamo? - Zaradi mene lahko tudi na sekretu.
Narejeno mora biti danes.
- Greva na malico? - Ja.
Kaj delate tu?
Nič. Prišla sem pogledat, ali rabite pomoč.
Ne, hvala. Lahko greste.
Nisem bil jasen? Pospremil vas bom.
- Inšpektor. - Ja.
Vem, da ste na truplu našli mladeničeve prstne odtise.
Tako je.
Ste njegove odtise našli tudi na drugih truplih?
To je zaupno in se vas ne tiče.
Razumem, ampak ker je primer zaključen,
Slačilec pa mrtev, sem se hotela kaj naučiti.
Bi se radi kaj naučili?
Poglejte jo.
Poglejte, česa so sposobni ljudje.
Zato raje ne hodite iz hiše.
- Gremo. - Kaj je to?
Za sužnje nas imajo, ne policajke. Jutri bomo ribale tla.
Odtise so našli v blatu in na truplu.
- Poleg tega so ga aretirali v parku. - Kjer je delal.
Bi katera od vas pustila truplo na delovnem mestu?
Nikogar ne bi ubila.
Vem, Ángeles. Sprašujem, ali se ne bi hotele zavarovati?
Kaj delate tu, jebenti? Povsod sem vas iskal.
Ljudi varujemo. Ni očitno?
To nalogo so nam dali.
- Rekli so, da ni prostora za nas. - Jebenti.
Če bi bil trezen, bi bil skoraj čeden.
Jaz bi se raje prepričala, ali je bil Tito Flores res Slačilec.
- Res? - Seveda.
Gotovo si se kaj naučila iz kriminalnih romanov, María.
Dregnimo v osir, bomo videle, kaj bo.
Kaj imaš v mislih?
Ángeles, delala si na oddelku za prstne odtise.
Preveri, ali so Titove odtise našli tudi na drugih truplih.
- To ni po protokolu. - Čakajte malo.
Rajši poslušajmo mojega brata. Vem, da je naporen,
je pa dober policaj. Brez dokazov ne bi aretiral človeka.
Odrasti boš morala, Gabina.
Odtise lahko preveriš, ne da bi kdo vedel.
- Jaz bi vedela. - Vem. Govorim o kretenih zgoraj.
Če bomo kaj našle, moramo povedati Gerardu. Tak je protokol.
Če ni odtisov na drugih, ne pomeni, da jih ni ubil.
Jessica Machado pravi, da je šla sestra v avto z belo streho.
Na dan Margaritove aretacije so omenili njegovo mamo.
Govorimo z njo.
Kako je bila oblečena? Seveda, cipa je.
Inšpektor Sanchez rabi naslov družinskega člana, da pošlje osebne predmete…
Telefoniram.
Jaz pa imam težavo.
Pridi bliže.
Če ne pošljem stvari danes, me bojo odpustili. Sitno bi bilo,
če bi jim povedala, da je za to kriv osebni klic zaposlenega.
Ni osebni klic.
Briga me, če kličeš samega Božička. Policijski avto zunaj čaka na naslov.
- Kaj potrebuješ? - Naslov Margarita Floresa.
- Kdo je to? - Kako ti je ime?
- Chela. - Chela.
Margarito Flores je Slačilec.
- Prav. Pomagala ti bom. - Hvala.
Stotnik. Obveščam vas, da gremo na malico.
- O tem me ni treba obveščati. Pojdite. - Prav.
- De la Torre. - María, prosim.
Ko slišim "de la Torre", se mi zdi, da je blizu mož.
Prav. Potem pa María.
Poslušaj.
Vem, da je videti, da tu niste preveč zaželene.
- Ni videti, res nismo zaželene. - Res je.
Ostali so v preteklosti.
Niso dojeli, kaj sem videl na šolanju.
Spomnim se, ko sem prišel na postajo.
Imel sem 24 let. Bil sem…
- Gospod. - Ja?
Sodelavke me čakajo.
Ja, seveda. Kar pojdi.
Hvala.
Gremo.
- Ne grem. - Zakaj ne?
Moji čakajo na to, da bom zasrala. Da bi jim potrdila, da nisem za to delo.
- Kdo bo izvedel? - Brati.
Pa žrtve?
- Nismo policistke zaradi njih? - V redu je.
Sortiraj dokumente. V primeru, da bova zamudili.
Ni v redu.
Kaj?
Ta ženska je naporna ko hudič. Njen mož ni mrtev, ampak se skriva.
Kako jo prenašaš?
Ker sva imela enako dinamiko. Zaupala mi je.
Z mano se je bolj ujela. Potrpežljiv bodi.
- Navadila se bo. - Pojdiva skupaj v Acapulco.
- Ne. - Na kosilo jo bova povabila.
Povedal ji boš, da nisem kreten.
- Da vem, kaj delam. Prosim. - Ne grem v Acapulco.
- Nujno je. - Ni.
- Je. - Z družino hočem biti.
Obljubil sem. Poskušam držati obljubo.
Česa ne razumeš?
Prisežem, da nas lahko to stane podjetje.
Izgubili bomo projekt. Zajebi obljubo, Alejandro.
Ne govori neumnosti. Miguel. Projekt je zdaj tvoj.
Zato greš v Acapulco.
Zadevo boš vzel v svoje roke in opravil to, kar moraš.
Prosim.
Prav.
- Uredil bom. - Prav.
Čestitke za nocoj. Zaslužil si si.
Ne prehitevajva.
Čeprav mesto praznuje Slačilčevo aretacijo,
prva dama opozarja, da je to čas za razmislek.
Ljudi prosi, naj molijo za žrtve, zlasti za zadnjo, Paolo Machado.
Njen pogreb bo jutri ob desetih na Panteónu.
Poslušala sem.
- Ne morem se zbrati na zemljevid. - Vprašajva za pot.
- Ne bo treba. - Tu se ne bi rada izgubila.
Nisva se izgubili. Nekatere tukajšnje ulice pač niso na zemljevidu.
- Torej sva se izgubili. - Po mojem moraš tu zaviti levo.
- Po tvojem? - Hočeš zemljevid, pa bom jaz vozila?
Ne boš vozila mojega avta.
Potem se nehaj zajebavati in zavij levo.
Tu sva.
MORILEC
Norma Hidalgo Juarez? S policije sva.
Prosim, odidita.
Samo nekaj vprašanj imava.
Da bosta širili laži o mojem sinu?
Ne, samo resnico bi radi vedeli. Gospa.
Klinc.
Gospa Norma. Ne verjamemo, da je morilec vaš sin.
Sin ni bil morilec. Dober človek je bil.
Nama pomagate to dokazati?
Spraševala sem se, kdaj nas boš obiskala.
Imaš prstne odtise, najdene na Slačilčevih žrtvah?
Zakaj jih rabiš?
Ni proti protokolu, ampak za zdaj naj bo skrivnost.
Šele nekaj dni si policistka, pa imaš že skrivnosti.
Imam kopije vseh prstnih odtisov.
To si me ti naučila. Tega se držim.
Poglejmo.
- Kako je z novimi kolegicami? - Trudim se, da bi jih razumela.
Čudaške so.
Prej ali slej jih boš razumela. Mene si razumela.
Izvoli.
Hvala.
Ni se rodil tak. Konj ga je brcnil v glavo.
Na ranču mojega brata.
Zdravnik je rekel, da bi mu konj odtrgal glavo, če bi ga brcnil malo bolj levo.
Kaj se je spremenilo?
Vse, čisto vse.
Ni se mogel več premikati, ni mogel govoriti.
Vrgli so ga iz šole. Ker niso vedeli, kaj naj z njim.
Zakaj je imel policijsko kartoteko?
Kakšno kartoteko neki! To je bila še ena gnusna laž.
V bližini je park.
Moj Tito je ure preživel na gugalnici.
Tam je spoznal Inés.
Trinajst let je imela. Titu je bila kot starejša sestra.
Nekega dne mu je dala cvet.
Tito jo je hotel poljubiti. Najstnik je bil.
Napako je naredil.
Njena mama je vložila tožbo.
Zaradi spolnega nadlegovanja.
V zapor so ga dali.
Šele čez en mesec mi ga je uspelo spraviti ven.
Ko se je vrnil…
Notri se je nekaj zgodilo.
Ni več govoril.
Kako je šel v službo? Z avtom?
Gospa! Še svinčnika ni mogel držati.
Z avtobusom sva hodila v službo.
Ni vozil
Tudi prišla sem ponj.
Ker sem spoznala, da se ne spomni prog.
Kaj šele, da bi znal šofirati!
Oprostita.
Kje bi našel par tega čevlja?
Danes ne, prosim. Veliko dela imam.
Stranka sem in rad bi kupil čevlje.
Mi ne boš postregla?
- Katero številko? - Katero številko nosiš?
Sedemintrideset.
Tako drobna stopala imaš? To mi je všeč.
Oprosti.
Zmeniva se nekaj.
Kupil ti bom čevlje. Tvoj šef bo zadovoljen.
Obula jih boš za večerjo, pa bom še jaz zadovoljen.
Vsi bomo zadovoljni.
Poslušajte. Že večkrat sem vam rekla, da ne grem ven z vami.
- Ti niso všeč moški? - Ne bodite nesramni.
Obžalovala boš.
- Kaj je rekel? - Da bom obžalovala.
Pojdi ven z njim. Ob takem moškem ti ne bo treba več delati.
Ne zanima me.
Nimaš dolgega seznama snubcev. Na tvojem mestu ne bi bila izbirčna.
Življenje je tvoje. Gre.
Vzel jih bom.
Številko 37.
Komandir Herrera. Dolgo se nisva videla.
- Niste se postarali. - Kdo vam je rekel, da sedite?
Policistke potrebujejo delovni prostor.
Park je dovolj velik, ne?
Šef Escobedo jih je zadolžil tu. Ker ste načelnik postaje…
Moje delo je zagotoviti, da je vsak kotiček postaje
namenjen preiskovanju in reševanju zločinov.
Ne izpolnjevanju muh politika,
ki hoče izpolniti predvolilne obljube.
Komandir, brez zamere,
nisem slep. Sam sem jih izuril.
Reči moram, da je med njimi nekaj pravih policistk.
Tudi vaša hči.
Imate otroke?
Ne, nimam.
Seveda ne.
Če bi jih imeli, bi razumeli, da nisem ponosen,
da moja edina hči skaklja po nevarnem mestu,
oblečena v klinčevo minikrilo.
Pokvarjenega sem dobil.
Ne, nisi.
Kdaj smo k mizi inšpektorjev povabili policaja?
Inšpektor, imate minutko?
- Ste končale? - To je pomembnejše.
- Jaz bom povedal, kaj je pomembno, ne ti. - Lozano, pusti jih.
Kot vidite, imamo delo. Kaj hočete?
Margarito Flores.
- Kaj je z njim? - Ni Slačilec.
Imamo dokaze.
- Dokaze imate? - Ja.
Bedaki. Kdo je za tem?
- Díaz. - Ti?
- Ti si rekel. - Jaz?
- Ne delaj se neumnega. - Ni hec.
- Ni hec, kaj? - Ne.
- Pokažite dokaze. - Seveda.
Margarito Flores je imel nepopravljivo poškodbo malih možganov,
ki nadzorujejo motoriko.
Ni mogel prijeti pisala, da bi podpisal priznanje. Kaj šele zvezati žrtve.
Devetnajst nejasnih odtisov na rokah,
pa niti enega na vratu, zapestjih ali gležnjih.
Čeprav je bila zvezana in zadavljena.
Na drugih lokacijah ni bilo odtisov.
Tako natančen človek ni mogel biti tako nemaren.
Njegova mati pravi, da ni znal voziti. Še na avtobus ni mogel brez pomoči.
Kako je lahko potoval na te kraje,
pobil vse te ženske in odšel, ne da bi pustil sledove?
Najverjetneje je bil v parku, ker je tam delal.
Med obhodom je našel žrtev in mislil, da je živa.
Hotel jo je prebuditi, zato so na njenih rokah njegovi odtisi.
Ko je spoznal, da je mrtva, je zbežal in v blatu pustil odtis čevlja.
Torej ste preiskale zadevo.
Tako je.
Učite se.
Gospodje.
Tako se vodi preiskava.
Romandía! Pridi sem!
Kaj je narobe?
Nič. Vse je v redu. Hotel sem ti čestitati.
Tri tvoje podrejene
so samovoljno opravile preiskavo.
Požvižgale so se na hierarhijo in si drznile
priti k meni in mi v obraz očitati,
da sem aretiral nedolžnega. Je tako?
- Me… - Tiho bodite. Prav?
Ko ste pred nadrejenim, molčite.
Enako velja za vaju. Razen, če vam rečemo drugače.
Mamo ste obiskale? Kaj ste mislile, da vam bo povedala?
Seveda bo branila sina in vas prepričevala,
da ni morilec.
In prstni odtisi.
Odlično, mimogrede.
Čestitam. Samo nekaj je…
Morilci niso popolni.
Delajo napake. Tako jih ujamemo.
Jasno?
Dol mi visi za klinčevi Escobedov projektek.
Na disciplinsko jih bom dal.
Vse tri so suspendirane. Od tega trenutka.
Pri policiji ste opravile.
Nehajmo se zajebavati in se lotimo dela. Pojdite.
V mojo pisarno. Gremo.
Poslušaj, Herrera… Prav imaš.
Ne vedo še, kako potekajo stvari.
Daj jim še eno možnost. Skrbel bom, da se držijo pravil.
Tako se bomo izognili Escobedu.
Ja.
Zakaj bi to naredil?
Če ne boš, bom dal odpoved.
Poglej se. Kakšen junak!
Naredi, kar hočeš. Sam si koplješ grob.
Kabaret te je spremenil, a?
Hvala.
- Zakaj niste prišle k meni? - Ker je on inšpektor.
Jaz pa sem vaš šef.
Zaradi vas sem izpadel idiot. Za mojim hrbtom ste delale.
Hotele smo samo, da spet odprejo primer. Opravičujemo se.
Opravičilo me ne zanima.
Obljubite, da se mu boste izogibale. Da jih še pogledale ne boste!
Ne boste kaznovane samo ve. Jasno?
Zdaj pa pojdite. Čakaj.
Če ti je všeč ali ne, tvoja dejanja imajo posledice.
Bi bila rada njihova vodja? Potem moraš najprej razumeti to.
Herrera.
Komandir, tu Escobedo.
Gospod, zelo veliko dela imam.
Kratek bom. Za ženske v modrem gre.
Poslušam.
Če sem prav razumel, sta govorila z Romandío.
Jasno sem mu povedal…
Vem, kaj ste mu rekli. Moje policistke morajo delati.
- Potrebujejo prostor. - Trenutno na postaji ni prostora.
Ugled policije v zadnjih letih… Vem, da imamo premalo ljudi.
- Tu imam številke. - Poznam številke.
Se počutite ogroženega zaradi nekaj deklet v modrem?
- Je tu težava, komandir? - Sploh ne.
Ne potrebujem nič razkošnega. Kaj preprostega.
Prav.
S predsednikom republike bova vesela vaše podpore.
Izvolite.
Kar naprej.
Kaj pravite?
Tu smo.
- Kje natančno? - To je vaš delovni prostor.
- Kaj tako smrdi? - Vlaga. In mrtva podgana, seveda.
Prostor je izbral tvoj oče.
Počutite se kot doma.
Živjo.
No…
- Kam greš? - Zakaj te zanima?
Ne, samo…
Prosim, nočem…
Pozabi. Lahko noč.
Redki na postaji dvomijo o bratovem početju.
Vem, da se je posmehoval, ampak zelo dobro ste opravile.
- Zelo temeljito. - Ja. Vem.
Samo to sem hotel povedati.
Ime mi je Ángeles Cruz.
- Kako ti je ime? - Gabriel. Gabriel Herrera.
Dobro.
- Lahko noč, Gabriel. - Lahko noč.
- Te lahko spremim domov? - Prav. Kje imaš avto?
Moj…
Nimam avta. Lahko greva peš, če hočeš.
Prav. Ja.
V redu je.
Res?
Pojdiva.
Tu sva.
Prav.
Mogoče…
Bolje, da ne omeniva, da si policistka.
Da ne bova zapletala…
Hočeš, da lažem?
Ne. Prosim samo, da se izogneš temi.
Za zdaj.
Potrebujem napredovanje. Oba ga potrebujeva.
Prav.
To je najina vnukinja.
Prikupna je. Babičine oči ima.
- Res? Hvala. - Ja.
Dva otroka imata, kajne?
- Ja. - Dečka in deklico.
Včasih je kar naporno.
Verjemi, pogrešala jih boš, ko bosta odšla.
Ne bi premislila še o enem otroku?
Da bosta imela družbo.
- Ja, govorila sva o tem. Ni tako, draga? - Ja.
Potem pohitita, ker nista več najmlajša.
Pusti ju pri miru.
Bi kdo čokoladno peno?
- Seveda. - Čokoladna pena je moj edini greh.
- Moj tudi. - Res?
Ja, obožujem jo.
Lucas!
Nekaj ti moram povedati. Všeč ti bo.
- Lucas. - Ja? Iščeš Lucasa?
Ja. Je tu?
Ne, ni ga. Kdo ga išče?
Nihče. Mu lahko rečeš, da ga je iskala Valentina?
Valentina?
Vale!
Vesela sem, da sem te spoznala. Lucas mi je povedal veliko o tebi.
- Res? Kaj je rekel? - Nič takega.
- Z Lucasom nimava skrivnosti. Razumeš? - Ne.
- Vstopi. - Ne, veliko dela imam.
Lucas bo kmalu tu. Moral bi že priti.
- Ostani na večerji. - Ne večerjam.
- Vale. - Povej.
To, da si policistka, je najpogumnejša stvar na svetu.
Prav.
- Hvala. - Se vidiva. Adijo.
Staran 24 let na Škotskem.
- Štiriindvajset? - Tako je.
Počutim se krivega, ker ga pijem.
- Veliko let, kaj? - Ne skrbi, pij.
Dobre stvari ne trajajo večno.
Viski. Lepota.
Življenje.
Ne vem, ali se strinjam s tem.
Poslušam.
Arhitektura, na primer.
Brez nje ne bi vedeli, kdo smo,
kdo smo bili ali kakšni hočemo biti.
V zasebnem in javnem življenju.
Imamo Kolosej, Golden Gate.
Panijev stolp. To so pričevanja zgodovinskih trenutkov, ne?
Tega, kar smo imeli.
O tehnologiji, ki smo jo imeli.
O miselnosti in navadah tistega časa.
Zato se mi zdi arhitektura večna.
Ker imamo arhitekti možnost
oziroma odgovornost,
da zapustimo dediščino v času.
Da zapustimo dediščino v času.
- To mi je všeč. - Ja.
Zato ne morem razmišljati o tem,
da je ta služba samo posel. Zame je to kultura.
Umetnost.
- Na to pijem. - Na zdravje.
Čudovito.
Tapete, mešanica barv… Zelo lepo je.
Ko bi imela kanček tvojega okusa!
Ni bilo lahko.
Gotovo si nadarjena.
Smem nekaj priznati?
- Hodim na tečaj notranjega oblikovanja. - Res?
Obsedena sem.
Vsakič ko stopim v hišo prijateljice, se mi zdi, da moram kaj spremeniti.
Čudovito je početi kaj, kar imaš rad.
Nekaj počneš, ne?
Ne.
- Ne, sploh ne. - Ja.
Povej mi. Jaz sem ti povedala. Lahko mi zaupaš.
No…
Najprej nisem mislila, da je to zame.
Zdaj pa mislim samo na to.
Kaj počneš?
Policistka sem.
Vau, policistka.
Vendar sem popolnoma predana družini.
Seveda, zakaj ne bi bila?
Gilberto. Hvala bogu.
Sem že mislil, da je kdo, ki me lahko prebuta.
Tako dolgo te ni bilo, da si pozabil, kako delujejo stvari.
Govoril sem z njimi.
Dovolj.
Vstani, kreten.
Poslušaj, kreten.
Če boš še kdaj spodkopaval očetovo avtoriteto,
veš, kaj se bo zgodilo.
Ne hodi jokat k Escobedu. Ohrani dostojnost, ki jo še imaš.
Če se boš še kdaj zafrkaval s Herreri, te bom ubil. Slišiš?
Gilberto.
Greva. Ni vreden.
- Dragi… - Povedala si ji, da si policistka?
Zmenila sva se, da ne boš. Da je tako bolje.
- Zakaj si ji morala povedati? - Zaupno sva kramljali.
Ja, ampak tečaj notranjega oblikovanja je nekaj drugega
kot biti policistka. Ne vidiš tega?
Dragi, obožujeta te.
Če ti bo laže, jima bom po telefonu povedala,
da je bila to moja ideja, da nimaš nič pri tem.
Ja, tvoja ideja je bila, nič nisem imel pri tem.
To meče še slabšo luč name. Videti sem kot bedak.
- Pretiravaš. - Pretiravam?
Ja. Prej ali slej bi izvedela.
Ja, bi. Ko bi napredoval!
Zdaj se to zaradi tebe ne bo zgodilo.
- Lahko govoriš tiše? - Seveda lahko! Še boljšo idejo imam.
Božja previdnost vodi naše življenje.
Po Božji volji se spremenimo v prah. Amen.
Amen.
LJUBLJENA HČI IN SESTRA
Odpusti mi!
Prihodnjič…
V takem stanju je kot druge.
Kdo je tako nor, da bi posnemal Slačilca?
Policija je prijela napačnega.
Jessico sem obiskala. Pokazala sem ji avte. Na tega je pokazala.
Veš, kaj je to? Klinčevo naključje.
Zjutraj si zamudila.
Tvoja služba, jebenti. Bi rada, da te odpustim?
WOMEN IN BLUE
Prevedla Lorena Dobrila